ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м.Харків Справа № 913/453/21

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка зобов`язань щодо відшкодування витрат на комунальні послуги та енергоносії за період з 01.01.2019 по 31.03.2021.
Позивачем зазначено, що 06.04.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого в платному строковому користуванні Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка перебували приміщення загальною площею 1740 кв.м у складі окремо розташованої будівлі спортивного комплексу площею 1628 кв.м, нежитлового вбудованого приміщення площею 55,2 кв.м на другому поверсі та нежитлового вбудованого приміщення площею 56,8 кв.м на третьому поверсі трьохповерхової будівлі навчального корпусу №4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на балансі ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище", вартість якого визначена згідно з актом оцінки на 28.01.2017 і становить за залишковою вартістю 600009 грн 57 коп.
15.11.2018 сторонами було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна №004442/09 від 06.04.2017. Так, на підставі листів від ДНЗ «Сєвєродонецьке вище професійне училище» №610 від 09.11.2018, Головного управління Національної поліції в Луганській області №694/1/111/22-2918 від 31.10.2018 та відповідно до спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Національної поліції України №98/104 від 05.02.2018 «Про безоплатну передачу нерухомого майна у місті Сєвєродонецьк Луганської області зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної поліції України» та наказу Національної поліції України №356 від 10.04.2018 «Про організацію виконання наказу МОН та Національної поліції України №98/104 від 05.02.2018 та акту приймання-передачі від 15.05.2018 було змінено назву Балансоутримувача по Договору №004442/09 від 06.04.2017 з «ДНЗ «Сєвєродонецьке вище професійне училище» на «Головне управління Національної поліції в Луганській області».
11.12.2018 між Головним управлінням Національної поліції в Луганській області (балансоутримувач) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (орендар) було укладено договір №686 про відшкодування витрат балансоутримувачу орендарем на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.
21.02.2019 за ініціативою орендаря Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка договір оренди №00442109 від 06.04.2017 було розірвано, про що було укладено договір про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №004442/09 від 06.04.2017.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області,-
Відповідно до п. 5.10 договору оренди орендар зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом трьох робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна надання комунальних послуг орендарю.
15.11.2018 сторонами було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна №004442/09 від 06.04.2017. Так, на підставі листів від ДНЗ «Сєвєродонецьке вище професійне училище» №610 від 09.11.2018, від Головного управління Національної поліції в Луганській області №694/1/111/22-2918 від 31.10.2018 та відповідно до спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Національної поліції України №98/104 від 05.02.2018 «Про безоплатну передачу нерухомого майна у місті Сєвєродонецьк Луганської області зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної поліції України» та наказу Національної поліції України №356 від 10.04.2018 «Про організацію виконання наказу МОН та Національної поліції України №98/104 від 05.02.2018 та акту приймання-передачі від 15.05.2018 було змінено назву Балансоутримувача по Договору №004442/09 від 06.04.2017 з «ДНЗ «Сєвєродонецьке вище професійне училище» на «Головне управління Національної поліції в Луганській області».
11.12.2018 між Головним управлінням Національної поліції в Луганській області (балансоутримувач) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (орендар) було укладено договір №686 про відшкодування витрат балансоутримувачу орендарем на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, відповідно до умов якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр-т. Центральний, буд. 22, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та відшкодування спожитих комунальних послуг пропорційно до визначеної ним площі (пропорційно кількості користувачів комунальних послуг) в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.
Відповідно до п.2.2.3 договору №686 від 11.12.2018, орендар зобов`язаний не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним місяцем вносити плату на спеціальний рахунок балансоутримувача будівлі, або організації, що обслуговує будівлю, із зазначенням призначення платежу (за санітарне обслуговування прибудинкової території та проміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги).
Пунктом 5.1. договору №686 від 11.12.2018 передбачено, що сторони узгодили дату закінчення договору, а саме 04.04.2020.
21.02.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області (орендодавець) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка (орендар) було укладено договір про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 06.04.2017 №004442/09.
Відповідно до п. 2 договору від 21.02.2019 орендар повинен в триденний строк повернути державне майно балансоутримувачу за актом приймання - передавання.
Відповідно до п. 10.8 договору оренди в разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.
Згідно з п. 10.9 договору оренди майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.
Позивачем зазначено, що під час обстеження приміщень навчального корпусу встановлено, що фактично приміщенням, а саме кабінетом № 121, приміщенням «Викладацька» та кабінетом № 3 «Спальне приміщення», що складається з двох кімнат, продовжує користовуватися колишній орендар для розміщення Луганського центру первинної професійної підготовки поліцейських «Академія поліції» Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка без оформлення договірних відносин.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
Судом встановлено, що 06.04.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області (орендодавець) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №004442/09, відповідно до умов якого, в платному строковому користуванні Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка перебували приміщення загальною площею 1740 кв.м у складі окремо розташованої будівлі спортивного комплексу площею 1628 кв.м, нежитлового вбудованого приміщення площею 55,2 кв.м на другому поверсі та нежитлового вбудованого приміщення площею 56,8 кв.м на третьому поверсі трьохповерхової будівлі навчального корпусу №4, за знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на балансі ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище", вартість якого визначена згідно з актом оцінки на 28.02.2017 і становить за залишковою вартістю 600009,57 грн.
Відповідно до договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 15.11.2018, змінено балансоутримувача по договору з ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище" на Головне управління Національної поліції в Луганській області.
11.12.2018 між Головним управлінням Національної поліції в Луганській області (балансоутримувач) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (орендар) було укладено договір №686 про відшкодування витрат балансоутримувачу орендарем на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, відповідно до умов якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та відшкодування спожитих комунальних послуг пропорційно до визначеної ним площі (пропорційно кількості користувачів комунальних послуг) в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.
21.02.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області (орендодавець) та Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка (орендар) було укладено договір про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 06.04.2017 №004442/09, відповідно до умов якого, орендар повинен в триденний строк повернути державне майно балансоутримувачу за актом приймання - передавання.
Також, судом встановлено, що під час обстеження позивачем приміщень навчального корпусу встановлено, що фактично приміщенням, а саме кабінетом № 121, приміщенням «Викладацька» та кабінетом № 3 «Спальне приміщення», що складається з двох кімнат, продовжує користуватися колишній орендар для розміщення Луганського центру первинної професійної підготовки поліцейських «Академія поліції» Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка без оформлення договірних відносин.
Станом на час розгляду даної справи, відповідачем доказів належного виконання зобов`язань щодо відшкодування витрат на утримання приміщень та наданих комунальних послуг до суду надано не було.
Господарський суд зазначає, що відсутність укладеного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та відшкодування комунальних послуг не є підставою для відмови від сплати відповідних платежів, за умови фактичного користування нерухомим майном та отримання таких послуг.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 12, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,
1. Позов задовольнити повністю.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Головне управління Національної поліції в Луганській області (юридична адреса: вул. Вілєсова, буд. 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93406, ідентифікаційний код 40108845)

Відповідач: Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (юридична адреса: вул. Донецька, буд. 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 08682387)

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021.

Суддя С.В. Масловський