ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р. Справа№ 911/2829/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль": Приходько Я.М., адвокат, довіреність № 01-22/7-59 від 04.01.2021

від Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД": не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 (повний текст складено 12.01.2021)

у справі № 911/2829/20 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", с. Гора, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", с. Мартусівка, Київська обл.

про стягнення 3 306 225,09 гривень

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", с. Мартусівка, Київська обл.

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", с. Гора, Київська обл.

про визнання недійсним пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог за первісним позовом.

У вересні 2020 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" (далі -ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", відповідач за первісним позовом) про стягнення заборгованості в розмірі 3 306 225,09 грн, з яких: 3 082 491,10 грн основного боргу, 170 389,11 грн пені, 37 979,16 грн 3% річних та 15 365,72 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем протягом березня - травня 2020 року своїх зобов`язань по оплаті наданих позивачем послуг за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30. За порушення строків оплати наданих послуг, позивачем крім стягнення основного боргу заявлені вимоги про стягнення пені на підставі п. 4.2 цього Договору, інфляційних втрат та 3% річних у відповідності з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст і підстави позовних вимог за зустрічним позовом.

12.10.2020 ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" (далі - позивач за зустрічним позовом) подало до Господарського суду Київської області зустрічну позовну заяву до ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" вказує на невідповідність (суперечливість) змісту оскаржуваного пункту Договору положенням п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995, що, в свою чергу, слугує підставою для визнання його недійсним у відповідності до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 позов ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 3 071 742,94 гривень основного боргу, 169994,64 гривень пені, 15354,98 гривень інфляційних втрат, 37883,78 гривень 3% річних та 49424,65 гривень судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний пункт 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30 не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, зокрема положенням Методики, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, прав та охоронюваних законом інтересів позивача за зустрічним позовом не порушує. Зазначений висновок суд першої інстанції обгрунтував тим, що ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як балансоутримувач майна, за Договором № 80.1-14/1-30 надає послуги, які відповідно до п. 3 Методики не включаються до орендної плати, а тому для умов пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Договору положення п. 11 Методики не є обов`язковими для застосування та вони не є такими, що виключають можливість досягнення сторонами домовленості щодо сплати на користь балансоутримувача плати за утримання, окрім іншого, у відсотках від доходу отриманого орендарем.

Мотивуючи рішення в частині часткового задоволення первісного позову, суд першої інстанції визнав, що належною до стягнення та такою, що підлягає до задоволення є сума основного боргу у розмірі 3 071 742,94 грн, що підтверджується Актом приймання-здачі від 31.03.2020 наданих послуг (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 3 070 495,37 грн та Актом прийманні-здачі від 30.04.2020 наданих послуг (постачання теплової енергії) на суму 1 247,57 грн. У задоволенні решти заявлених за первісним позовом вимог за надані ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" послуги, що відображені в Актах приймання-здачі від 30.04.2020 та від 31.05.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода, використана для прибирання) за квітень та травень 2020 року відповідно у розмірах 5 374,08 грн за кожний місяць, відмовлено як необґрунтованих.

Перевіривши надані позивачем за первісним позовом розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, з урахуванням встановлених обставин щодо наявного основного боргу за Договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що вірно розрахованими та належними до стягнення є 169 994,64 грн пені, 37 883,78 грн 3% річних та 15 354,98 грн інфляційних втрат. Решта вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 в частині відмови у стягненні 10 748,16 грн основного боргу (за актом приймання-здачі виконаних робіт від 30.04.2020 та за актом приймання-здачі виконаних робіт від 31.05.2020), 394,47 грн пені, 10,74 грн інфляційних втрат, 95,38 грн 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з покладенням судових витрат на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Так, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" зазначає, що зміст розпорядження Кабінету Міністрів України "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №287-р від 14.03.2020 спростовує висновки суду першої інстанції про те, що з 17.03.2020 було закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в Міжнародному аеропорту "Бориспіль". Крім того, за твердженням апелянта, суд першої інстанції повинен був врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 №228 "Питання перевезень авіаційним транспортом" була передбачена тимчасова заборона прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Поряд з цим, скаржник вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не надав оцінку аргументам позивача за первісним позовом, викладеним у відповіді на відзив на позовну заяву, про те, що відповідачем не були вчинені дії на виконання вимог пп. 2.2.14 п. 2 Договору, а саме: відповідач не повідомляв позивача про зміну кількості працюючих згідно прикладеної до Договору форми (Додаток №6), а тому відповідач безпідставно стверджує про відсутність у нього обов`язку по сплаті заборгованості відповідно до рахунків-фактур №897/485 від 30.04.2020 та №897/603 від 31.05.2020.

Також, за твердженням апелянта в апеляційній скарзі, суд першої інстанції не врахував, що відповідач не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин та не надавав на підтвердження цих обставин документу, виданого ТПП України.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заявило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, обґрунтовуючи його отриманням повного тексту оскаржуваного рішення лише 25.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Позиція ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" щодо апеляційної скарги ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

У відзиві на апеляційну скаргу позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" просить апеляційний господарський суд залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову про стягнення з ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" суми боргу в розмірі 10 748,16 грн, 394,47 грн пені, 10,74 грн інфляційних втрат, 95,38 грн 3 % річних залишити без змін.

ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" наполягає на тому, що зміст розпорядження Кабінету Міністрів України №287-р від 14.03.2020, листа ОКПП "Київ" Державної прикордонної служби України №23/2629 від 06.04.2020 підтверджує, що з незалежних від орендаря обставин, пасажирський термінал "D" в період з 17.03.2020 по 15.08.2020 не функціонував, розташоване всередині пасажирського терміналу "D" майно не використовувалось, працівники орендаря та його відвідувачі не перебували в орендованому приміщенні, ремонтні роботи орендарем не здійснювалися, орендар не отримував під час дії запроваджених заходів доходу, адже не використовував об`єкт оренди. Відтак, впродовж цього строку балансоутримувач не міг надавати орендареві послуги за Договором від 09.09.2014 №80.1-14/1-30, обсяг яких залежить від фактичного використання орендованого майна.

Поряд з цим, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажору в порядку визначеному Договором для спірних правовідносин не має значення, так як підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині є недоведеність позивачем самого факту надання самих послуг.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 в частині часткового задоволення первісного позову щодо стягнення з нього на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 3 071 742,94 гривень основного боргу, 169994,64 гривень пені, 15354,98 гривень інфляційних втрат, 37883,78 гривень 3% річних та 49424,65 гривень судового збору та ухвалити нове, яким відмовити у частковому задоволенні позову ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", а також скасувати рішення у даній справі в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов про визнання недійсним пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30, укладеного між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД". Судові витрати покласти на ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо необов`язковості застосування до спірного пункту Договору положень п. 11 Методики, оскільки:

- Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 №80.1-14/1-30, в тому числі і спірний його пункт, укладено на виконання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1583 від 11.06.2014, тобто вони є взаємопов`язаними між собою;

- пункт 11 Методики передбачає порядок розрахунку витрат не тільки на утримання нерухомого майна, зданого в оренду, а і прибудинкової території, тобто території, яка прилягає до орендованого майна;

- умовами Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1583 від 11.06.2014 також визначено перелік витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна, та порядок їх визначення. Зокрема, п. 5.10 цього Договору передбачено, що витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Отже, визначення у спірному пункті Договору розміру плати за підтримання у належному стані території, прилеглої до орендованого майна, в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря на орендованій площі, на думку скаржника, суперечить положенням п. 11 Методики.

При цьому, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" в цій частині скарги звертається до правових висновків, викладених Вищим господарським судом України у постановах від 18.10.2017 у справі № 911/2694/16, від 01.06.2017 у справі № 911/2693/16, від 29.05.2017 у справі №911/2695/16, від 21.03.2017 у справі № 911/2690/16.

Крім того, як зазначає апелянт, при вирішенні питання про відшкодування витрат на постачання теплової енергії в сумі 1 246,57 грн суд першої інстанції дійшов до відповідних вірогідних висновків, зазначивши про це безпосередньо в оскаржуваному рішенні, та не врахував, що позивачем за первісним позовом не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що орендоване приміщення є вбудованим, опалення в ньому - централізованим, і технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня.

Водночас в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що 16.01.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець) та ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" (орендар) укладено Додатковий договір до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1583 від 11.06.2014, пунктом 2 якого сторони встановили, що в період з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно орендоване майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, у зв`язку з тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення "Бориспіль", обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) "D" та неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску "Бориспіль" (копія Додаткового Договору долучена до апеляційної скарги ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД"). Зазначені обставини, на переконання скаржника, підтверджують, що у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 надання позивачем відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання, а також забезпечення теплом (теплова енергія) було неможливим та фактично не здійснювалося, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Позиція ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"щодо апеляційної скарги ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД".

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", заперечивши вимоги цієї скарги, просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

В обґрунтування безпідставності вимог апеляційної скарги ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) посилається на такі обставини:

- відповідно до вимог ст. 179 Господарського кодексу України сторони при укладенні Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30 на підставі Примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 №1774, вправі були відступили від змісту рекомендованих умов та за взаємною згодою змінити їх або доповнити;

- спірним пунктом Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30 визначено розмір оплати не лише за надання послуг з підтримання належного стану території, прилеглої до орендованого майна, а і використання мереж освітлення території всього аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг і під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, тобто послуг, які не охоплюються п. 11 Методики;

- умови спірного пункту Договору відповідають вимогам Положення про встановлення оплати за використання інфраструктури аеропорту від 09.10.2010 №02.12-06-3, затвердженого Генеральним директором аеропорту, із доповненнями від 01.07.2014 та 09.09.2014, яке розроблене з метою компенсації витрат аеропорту на підтримку функціонування інфраструктури аеропорту (льотного поля, пасажирського перону, стоянок ПС, споруд пасажирських та вантажних терміналів, готелів та інших виробничих будівель та споруд, технічного обладнання та комунікацій, внутрішньопортових доріг (під`їзних шляхів) тощо) та враховує прийняте Міжнародною організацією цивільної авіації (ІКАО) "Руководство по экономике аэропортов", видання № 3 Док 9562;

- позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв`язку з укладенням оспорюваного Договору (спірного пункту Договору), оскільки останній укладено з урахуванням вимог законодавства України, норм міжнародного права та затвердженого відповідачем за зустрічним позовом Положення про встановлення оплати за використання інфраструктури аеропорту;

- систематично, починаючи з дати підписання Договору по березень 2020 року, позивач за зустрічним позовом підписував акти приймання-здачі наданих послуг, акти звіряння взаємних розрахунків та здійснював оплату таких послуг без будь-яких зауважень та заяв про порушення його прав чи невідповідності пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору вимогам чинного законодавства;

- відповідно до вимог ч.4 ст. 236 ГПК України висновки Вищого господарського суду України не підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин;

- із змісту Додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1583 від 11.06.2014 вбачається, що відповідача за первісним позовом не звільнено від обов`язку сплатити кошти за надані послуги балансоутримувачем. Пунктом 2 вказаного Додаткового договору зупинено виконання сторонами умов Договору оренди №1583, передбачених п.п. 3.6., 5.3., 8.4., тобто лише щодо сплати орендної плати та розірвання договору оренди;

- відповідачем за первісним позовом не надано доказів, що його працівники були позбавлені права доступу до орендованого майна, на підтвердження цих обставин ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" додав до відзиву на апеляційну скаргу додаткові докази, заявивши клопотання про їх долучення до матеріалів справи;

- на час звернення (12.05.2020) з позовом про визнання недійсним пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 № 80.1-14/1-30, позовна давність на звернення до суду з таким позовом спливла, про що ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заявило у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2829/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20, справу призначено до розгляду на 30.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 поновлено ДП "Міжнародний аеропорт" "Бориспіль" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі № 911/2829/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на вказане рішення Господарського суду Київської області у даній справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 30.03.2021.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Коробенка Г.П. у терміновій відпустці, судове засідання у призначені дату та час не відбулось.

Вирішення питання щодо подальшого руху справи здійснено 12.04.2021, оскільки у період з 31.03.2021 по 09.04.2021 головуючий суддя (суддя доповідач) Кравчук Г.А. перебував на лікарняному.

Ухвалою від 12.04.2021 (з урахуванням ухвали про виправлення описок від 13.04.2021) суд апеляційної інстанції призначив розгляд даної справи на 13.05.2021 о 16 год 20 хв.

У судових засіданнях 13.05.2021, 20.05.2021, 29.06.2021, 22.07.2021 колегією суддів апеляційного господарського суду оголошувались перерви до 20.05.2021, 29.06.2021, 22.07.2021, 16.09.2021 відповідно, із зазначенням у відповідних ухвалах підстав.

Явка представників сторін.

У судове засідання 16.09.2021 з`явився представник ДП "МА "Бориспіль" вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 в частині відмови у стягненні 10 748,16 грн основного боргу (за актом приймання-здачі виконаних робіт від 30.04.2020 та за актом приймання-здачі виконаних робіт від 31.05.2020), 394,47 грн пені, 10,74 грн інфляційних втрат, 95,38 грн 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з покладенням судових витрат на відповідача.

Представник ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" у судове засідання 16.09.2021 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД".

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, 11.06.2014 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" (орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1583, із подальшими змінами та доповненнями внесеними Договором про внесення змін від 27.12.2018 (далі - Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.2.60, частину приміщення № 3.2.48, приміщення №№ 3.2.47, 3.2.59 на третьому поверсі терміналу "D", загальною площею 782,1 кв. м. (далі - майно), розміщеного за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" (термінальний комплекс "D", загальною площею 107850,5 кв.м., що перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 жовтня 2018 року і становить 68981220,00 грн без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі (п. 1.2 Договору оренди).

Пунктом 3.12. Договору оренди сторони погодили, що орендар звільняється від обов`язку сплати усіх платежів згідно умов договору за користування майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Обставини, що є причиною неможливості використовувати майно орендарем, можуть бути пов`язаними як з діями/бездіяльністю орендодавця та/або балансоутримувача, так і з певними об`єктивними обставинами.

За змістом пункту 5.8. Договору оренди орендар зобов`язується на вимогу орендодавця та балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. До 15 числа місяця, наступного за звітним: самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача акт приймання-передавання виконаних послуг. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом п`яти днів з дати його фактичного отримання або ж надати в цей же строк мотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом зазначеного п`ятиденного строку, акт приймання-передавання виконаних послуг не буде повернуто балансоутримувачу та/або не надана мотивована відмова від його підписання, відповідний акт вважається підписаним сторонами; самостійно надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць оренди (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України).

Згідно п. 5.10 Договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг, податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна з переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю.

Відповідно до п.7.1 Договору оренди орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна.

Договір укладено строком на 20 років, що діє з 11.06.2014 до 10.06.2034 включно (пункт 10.1. Договору оренди).

01.07.2014 на підставі акта приймання-передавання орендодавцем було передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування майно - частину приміщення № 3.2.60, частину приміщення № 3.2.48, приміщення №№ 3.2.47, 3.2.59 на третьому поверсі терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 782,1 кв. м, яке розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль". Вказаний акт погоджено балансоутримувачем.

09.09.2014 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач) та ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" (орендар) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-30, із подальшими змінами та доповненнями внесеними Додатковими угодами від 24.10.2014 № 1, від 02.02.2016 № 2, від 19.02.2018 № 3, від 25.04.2019 № 4 (далі - Договір № 80.1-14/1-30).

Відповідно до пп. 1.1.1., п. 1.1. Договору № 80.1-14/1-30, в редакції Додаткової угоди від 19.02.2018 № 3, у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини приміщення № 3.2.60, частини приміщення № 3.2.48, приміщення №№ 3.2.47, 3.2.59, загальною площею 782,1 кв.м, на третьому поверсі пасажирського терміналу "D", далі майно або приміщення для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі: балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує послуги наведені у таблиці № 1 (в редакції Додаткової угоди від 25.04.2019 № 4), а саме:

1. Теплова енергія за 1 Гкал, обсяг наданих послуг в місяць розрахунковим шляхом за 782,1 кв.м ~ 54,747 Гкал *, вартість (ціна), грн, без ПДВ 2080,00;

2. Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць, обсяг наданих послуг в місяць - 27 працівників, вартість (ціна), грн, без ПДВ 42,00;

3. Вода, використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно за місяць, обсяг наданих послуг в місяць 782,1 кв.м, вартість (ціна), грн, без ПДВ 3,00;

4. Прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб. м, обсяг наданих послуг в місяць по факту, вартість (ціна), грн, без ПДВ 110,00;

5. Підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування, щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід Орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де Чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщені відповідно до умов договору оренди № 1583 від 11.06.2014. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць. Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням відповідно договору оренди №1583 від 11.06.2014.

Згідно п. 1.4 Договору № 80.1-14/1-30 розмір оплати за послуги, які зазначені в пунктах 1-4 Таблиці № 1 та всі послуги, що зазначені в Таблиці № 2 цього Договору, залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Підпунктом 2.1.6. Договору № 80.1-14/1-30 (в редакції Додаткової угоди від 19.02.2018 № 3), визначено, що балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 12 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру за надані послуги (далі - рахунок) за звітний місяць та складати Акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Відповідно до пп. 2.2.3 Договору № 80.1-14/1-30, (в редакції Додаткової угоди від 19.02.2018 № 3), орендар зобов`язується щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.2 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий балансоутримувачу та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Підписання Акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

У відповідності до п. 4.2. Договору № 80.1-14/1-30 орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 10.06.2024 (п. 6.1. Договору № 80.1-14/1-30).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом на виконання п. 2.1.6 Договору № 80.1-14/1-30 щомісячно виставлялися відповідачу за первісним позовом рахунки-фактури та Акти приймання-здачі виконаних послуг, а саме:

- рахунок-фактура від 31.03.2020 № 897/383 на суму 3070495,37 грн (в т.ч. ПДВ) та Акт приймання-здачі від 31.03.2020 наданих послуг (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 3070495,37 грн (в т.ч. ПДВ). Зазначені рахунок-фактура та Акт приймання-здачі наданих послуг було оформлено позивачем за первісним позовом на підставі довідки, підписаної генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" та наданої останнім ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", відповідно до якої чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2020 року згідно Договору № 80.1-14/1-30 від 09.09.2014 складає 22661897,09 грн. Копія вказаної довідки наявна матеріалах справи (т.1, а.с. 67);

- рахунок-фактура від 30.04.2020 № 897/465 на суму 6621,65 грн (в т.ч. ПДВ) та Акт приймання-здачі від 30.04.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода, використана для прибирання; постачання теплової енергії) за квітень 2020 року на суму 6621, 65 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 31.05.2020 № 897/603 на суму 5374,08 грн та Акт приймання-здачі від 31.05.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода використана для прибирання) за травень 2020 року на суму 5374,08 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 30.06.2020 № 897/719 на суму 5374,08 грн (в т.ч. ПДВ) та Акт приймання-здачі від 30.06.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода використана для прибирання) за червень 2020 року на суму 5374,08 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 30.06.2020 № 898/439 на суму 35128,66 грн (в т.ч. ПДВ) та Акт приймання-здачі від 30.06.2020 наданих послуг (відшкодування вартості спожитої електричної енергії) за червень 2020 року на суму 35128,66 грн (в т.ч. ПДВ).

Вищезазначені рахунки-фактури та Акти приймання-здачі виконаних послуг були отримані представником відповідача за первісним позовом відповідно до умов пп. 2.2.3 Договору № 80.1-14/1-30 в бухгалтерії балансоутримувача. Відповідач за первісним позовом зазначеного факту не заперечив.

Як вказує позивач за первісним позовом, станом на 26.08.2020 відповідачем за первісним позовом було сплачено лише 40502,74 грн (згідно рахунків-фактур від 30.06.2020 №№ 897/719, 898/439). Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором 80.1-14/1-30 в частині оплати отриманих послуг протягом березня-травня 2020 року стало підставою для звернення ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до господарського суду із первісним позовом у даній справі.

Заперечуючи проти первісного позову ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" вказав, що рахунки-фактури № 897/465 від 30.04.2020 та № 897/603 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг ним підписані не були. Мотиви відмови від їх підписання викладені у листах від 18.05.2020 № 266 та від 12.06.2020 № 309, факт надсилання яких на адресу позивача за первісним позовом підтверджується відповідними описами вкладення від 18.05.2020 та від 12.06.2020, що містяться в матеріалах справи.

Так, у вказаних листах ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" зазначає про те, що у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 17.03.2020 було запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА "Бориспіль", доступ до пасажирського терміналу "D" було обмежено балансоутримувачем, а потім вжито заходів щодо безаварійної зупинки роботи об`єктів (у тому числі, пасажирського терміналу "D") та окремих систем підприємства. Враховуючи, що орендоване товариством приміщення окремого входу не має, то починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно відповідач з незалежних від нього обставин, за які він не відповідає, не міг користуватися ним, а відтак балансоутримувач протягом квітня - травня 2020 року не міг і надавати послуги за Договором №80.1-14/1-29, фактичне споживання яких безпосередньо залежить від можливості користування орендарем (його працівниками) орендованим приміщенням. Тобто заперечення самого факту надання позивачем вказаних вище послуг протягом спірного періоду і стало мотивом відмови відповідача від підписання рахунків-фактур та Актів приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020 та від 31.05.2020. В зазначених листах відповідач за первісним позовом повідомляючи про відмову від підписання відповідних документів одночасно просив провести перерахунок відображених у Актах наданих послуг за квітень та травень 2020 року некоректно відображених даних, а саме: "Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника - за місяць"; "Вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно - за місяць" та надати орендареві для сплати нові рахунки за надані послуги в цій частині разом з відповідними актами.

При цьому будь-яких заперечень щодо підписання Акту наданих послуг від 31.03.2020 (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 3070495,37 грн, у вказаних листах відповідачем за первісним позовом не висловлено.

Однак, в процесі розгляду даної справи у суді першої інстанції ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" заявлено зустрічний позов про визнання недійсним пункту 5 Таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору № 80.1-14/1-30.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що спірний пункт Договору № 80.1-14/1-30 не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, а тому, на думку позивача за зустрічним позовом, підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки до території, прилеглої до орендованого майна, відноситься і прибудинкова територія, порядок розрахунку витрат на утримання якої передбачений пунктом 11 Методики, то зміст спірного пункту Договору № 80.1-14/1-30 суперечить вимогам Методики щодо визначення розміру відшкодувань на утримання вказаного майна.

Також ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", із посиланням на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 11.09.2020 № 50-02.02-3854 щодо нарахування орендної плати на період дії карантину, вказує, що застосування пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору № 80.1-14/1-30, починаючи з березня 2020 року, призводить до безпідставного збільшення розміру плати за підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування, що порушує права і законні інтереси ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД".

Дослідивши надані сторонами у даній справі докази та надавши їм відповідну оцінку, суд першої інстанції дійшов висновків про часткове задоволення первісного позову, а саме: стягнення з ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 3 071 742,94 грн основного боргу, 169994,64 грн пені, 15354,98 грн інфляційних втрат, 37883,78 грн 3% річних, та про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД".

Колегія суддів апеляційного господарського суду не убачає підстав для повного чи часткового скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Водночас, ч. 1 ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, за приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що набуття частини приміщення у тимчасове користування стало підставою виникнення у орендаря - ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", обов`язку не лише із внесення орендних платежів, а і з утримання орендованого нерухомого майна та пов`язаних з цим витрат.

При цьому, визначаючи правову природу укладеного 09.09.2014 між сторонами у даній справі Договору № 80.1-14/1-23, суд першої інстанції правильно зазначив, що останній є договором про надання послуг, а тому підпадає під правове регулювання, зокрема, глави 63 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно з положеннями ч. ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Частинами 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони, серед іншого, можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Примірні та типові договори є інструментами державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, які застосовуються для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов`язань. Як примірні, так і типові договори являють собою затверджені уповноваженими державними органами зразки відповідних договорів.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 "Про затвердження договорів оренди" затверджено саме Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений сторонами Договір № 80.1-14/1-30, вчинений як на виконання умов укладеного Договору оренди, який є обов`язковим для виконання в силу вимог ст. 629 ЦК України, так і з урахуванням Примірного договору та за визначеними на розсуд сторін умовами.

Відповідно до п. 1 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (далі - Методика), її розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння саме плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна.

Згідно з п. 3 Методики до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно.

Пунктом 11 Методики передбачено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

Аналізуючи положення п.11 Методики у сукупності з іншими нормами чинного законодавства (ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України, ст.ст. 179, 181 ГК України, наказ Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774) колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначенні положення п. 11 Методики не є такими, що виключають можливість досягнення сторонами домовленості щодо сплати на користь балансоутримувача плати за підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування у відсотках від доходу отриманого орендарем від господарської діяльності в орендованому приміщенні, їх не можна трактувати, як такі, що встановлюють певну заборону, обмеження для сторін договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Вказані положення Методики визначають загальні принципи відшкодування фактичних витрат балансоутримувача та їх розподіл між орендарями, при цьому такі загальні принципи не обмежують позивача та відповідача у праві, з урахуванням особливостей того об`єкту, що передано в оренду, умов його використання та функціонального призначення, суспільних інтересів, інтересів держави, що прямо чи опосередковано зацікавлена у певному розвитку інфраструктури аеропорту, дійти взаємної згоди на умовах, що базуються на принципах, зокрема розумності та справедливості, щодо порядку відшкодування витрат, що буде, як відмінним від того, що визначено Методикою так і таким, що взагалі положеннями Методики не унормовано.

Також судом першої інстанції правомірно враховано суперечливу поведінку ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", оскільки останній впродовж січня 2019 року - квітня 2020 року сплачував передбачену спірним пунктом Договору №80.1-14/1-23 плату, що ним не заперечувалося під час розгляду справи, та протягом зазначеного періоду не висловлював незгоди із вказаним пунктом, що, у свою чергу, свідчить про погодження зазначених умов Договору. До того ж матеріали справи не містять доказів того, що останній звертався до балансоутримувача із пропозицією внести зміни у відповідні пункти Договору, які на думку орендаря, суперечили вимогам законодавства.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що перегляд порядку відшкодування витрат фактично призведе до зменшення суми, що підлягає сплаті за відшкодування витрат на утримання майна, що позбавить відповідача за зустрічним позовом того, на що він розраховував під час його укладення та надасть штучні переваги позивачу за зустрічним позовом, який у позаконкурентний спосіб протягом тривалого часу зможе отримувати послуги на значно кращих, з економічної точки зору, умовах, ніж було визначено на момент укладення договору, об`єктивні підстав для чого відсутні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що спірний п. 5 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору № 80.1-14/1-30 не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, зокрема положенням Методики, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, прав та охоронюваних законом інтересів позивача за зустрічним позовом не порушує, а тому підстави для визнання зазначеного пункту недійсним відсутні.

Щодо посилання ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на рішення Антимонопольного комітету України №13-р від 24.01.2017 (далі - Рішення АМК України), колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Вказане Рішення АМК України ухвалене за результатом розгляду справи, за заявами ТОВ "Інтеравіа", ТОВ "Аерохендлінг" та ДП з іноземними інвестиціями "АІРО Кейтерінг Сервісіз Україна" щодо встановлення однакового рівня плати за використання інфраструктури надавачами спеціалізованих послуг, перелік яких визначений у постанові Кабінету Міністрів України від 14.07.2010 №590.

Разом з цим, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" не є надавачем спеціалізованих послуг передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2010 №590.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє посилання ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на рішення Антимонопольного комітету України №13-р від 24.01.2017 оскільки вказане рішення не стосується спірних правовідносин у даній справі.

Щодо заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування наслідків пропуску позовної давності колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі наявності підстав для його задоволення, однак за наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів апеляційного господарського суду не встановлено підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, питання пропуску строку позовної давності не підлягає дослідженню, оскільки не впливає на результат вирішення спору.

Посилання ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" на правові висновки, викладені Вищим господарським судом України у постановах від 18.10.2017 у справі № 911/2694/16, від 01.06.2017 у справі № 911/2693/16, від 29.05.2017 у справі №911/2695/16, від 21.03.2017 у справі № 911/2690/16, колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 236 ГПК України висновки Вищого господарського суду України не підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Разом з цим, у справах на які посилається ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" правовідносини не є аналогічними тим, які склалися між сторонами спору у даній справі.

У зв`язку з наведеним, доводи ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо позовних вимог за первісним позовом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Як вже зазначено апеляційним господарським судом укладений між сторонами договір на відшкодування витрат № 80.1-14/1-30 за своїм змістом та сутністю відповідає категорії договорів про надання послуг.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" проти позову заперечував оскільки у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 на усій території України з 12 березня по 03.04.2020 року установлено карантин, який згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641 було продовжено, при цьому згідно пп. 8 п. 2 постанови з 17.03.2020 по 22.05.2020 запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Вказане, за доводами ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД", свідчить про те, що рахунки-фактури № 897/465 від 30.04.2020 та № 897/603 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг є некоректними, адже 27 працівників Товариства у період з квітня по травень 2020 року фактично не знаходились у приміщенні магазину, розташованого в ДП МА "Бориспіль". А отже, ДП "МА "Бориспіль" не міг фактично надавати послуги працівникам ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці за вищевказаний період.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" листами від 18.05.2020 № 266 та від 12.06.2020 № 309 повідомило підприємство про відмову від підписання Актів приймання-здачі наданих послуг за квітень та травень 2020 року відповідно. Відмову від підписання Актів Товариство мотивувало тим, що починаючи з 17.03.2020 та по травень 2020 року існували обставини, що унеможливлювали використання Товариством орендованого приміщення, а саме: у відповідності до пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 22 травня 2020 року запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів; на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 287-р від 14.03.2020, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА "Бориспіль"; з 17.03.2020 доступ до пасажирського терміналу "D" за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль" обмежено Балансоутримувачем. Вказані обставини свідчать про те, що Балансоутримувач не міг надавати послуги за Договором № 80.1-14/1-29 орендареві, об`єм яких залежить від фактичного користування Орендарем (його працівниками) в квітні-травні 2020 року, та відповідно і неможливості користування орендарем у вказаний період майном.

У зв`язку з наведеним вище ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" також просило Підприємство провести перерахунок відображених у Актах наданих послуг за квітень та травень 2020 року, а саме: "Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника - за місяць"; "Вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно - за місяць" та надати орендареві для сплати нові рахунки за надані послуги в цій частині разом з відповідними актами.

Факт надсилання вказаних листів на адресу Підприємства підтверджується відповідними описами вкладення від 18.05.2020 та від 12.06.2020.

При цьому будь-яких заперечень щодо підписання Акту наданих послуг від 31.03.2020 (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 3070495,37 гривень, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" не висловило.

Посилання апелянта - ДП "МА "Бориспіль", на відомості з системи контролю та управління доступом підприємства за період з 01.04.2020 по 29.05.2020, згідно з якими працівники відповідача за виданими перепустками проходили пункти догляду, не спростовує вказаного висновку суду, оскільки за обставин укладення з відповідачем низки договорів оренди надані позивачем переліки працівників відповідача та перетинів ними пунктів догляду не дають можливості достеменно встановити, що мало місце користування саме частиною приміщення, орендованою за договором оренди № 1583 від 11.06.2014.

Стосовно заперечень позивача про те, що відповідач не повідомив позивача, як це передбачено умовами розділу 5 договору № 80.1-14/1-29, про настання форс-мажорних обставин та не надавав відповідного документу виданого ТПП України, який би підтверджував дію форс-мажору, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

У зв`язку з розповсюдженням коронавірусу COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", із змінами та доповненнями, з 12.03.2020 на всій території України введено карантин та запроваджено низку заборон щодо роботи суб`єктів господарювання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 287-р від 14.03.2020, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА "Бориспіль" та, оскільки, працівники відповідача можуть дістатися орендованих приміщень лише через проходження через пункт пропуску через державний кордон, який було закрито, зазначені обставини в достатній мірі підтверджують, що з 17.03.2020 надання відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання було неможливим та фактично не здійснювалося, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині (щодо стягнення вартості послуг наданих в квітні-травні 2020 за забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та за воду, використану для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно) на загальну суму 10748,16 гривень.

Таким чином факт неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин, в порядку, визначеному в договорі для зазначених висновків суду жодного значення не має, адже відмова в цій частині ґрунтується на недоведеності позивачем самого факту надання зазначених послуг.

Разом з цим, щодо відшкодування витрат на постачання теплової енергії у розмірі 1246,57 грн, що включені позивачем до рахунку за квітень 2020, то, оскільки орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, і, вірогідно, технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня, та оскільки відповідачем не спростовано, що такі послуги протягом квітня 2020 фактично надавалися, а також приймаючи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням магазину, тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, цілком справедливо має бути покладено на відповідача.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що належною до стягнення та такою, що підлягає задоволенню є сума заборгованості у розмірі 3071742,94 грн, а саме згідно Акту від 31.03.2020 у сумі 3070495,37 грн та згідно Акту від 30.04.2020 у сумі 1247,57 грн (послуги з постачання теплової енергії).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог за надані Підприємством послуги, що відображені у Актах від 30.04.2020 та від 31.05.2020, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила що розрахунок є арифметично правильним та нормативно обґрунтованим, відтак погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача пені - 169994,64 грн, 3% річних у розмірі 37883,78 грн та 15354,98 грн інфляційних втрат.

Інші доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" до суду апеляційної інстанції було подано додатковий документ, а саме: завірену копію Додаткового договору від 16.01.2021 до Договору оренди №1583 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що поданий ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" додатковий доказ не досліджується судом апеляційної інстанції та не враховується при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Однак, ТОВ "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" не доведено поважності причин не можливості подання зазначеного додаткового доказу під час розгляду справи у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, оскільки сторонами відповідно до ст. 269 ГПК України не доведено суду апеляційної інстанції неможливості подання додаткових доказів під час розгляду даної справи в суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, такі докази Північним апеляційним господарським судом не приймаються та не оцінюються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а зазначені в апеляційних скаргах доводи не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Судові витрати.

Судовий збір за подачу апеляційних скарг у відповідності до ст. 129 ГПК України апеляційним господарським судом покладається на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт" "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2829/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2829/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.09.2021.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир