РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2021Справа № 910/9058/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/9058/21

За позовом Фізичної особи-підприємця Грибан Андрія Олексійовича

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про визнання недійсною односторонню відмову від договору

Представники учасників справи:

від позивача: Глущенко М.М.;

від відповідача: Ковтунець Ю.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Грибан Андрій Олексійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - відповідач) про визнання недійсною односторонню відмову від договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в односторонньому порядку розірвано договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019 без достатніх на те причин, у зв`язку з чим позивач просить визнати таку відмову недійсною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 відкрито провадження у справі №910/9058/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

06.07.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що під час повторного обстеження наданого для експлуатації майданчику для паркування транспортних засобів встановлені порушення умов договору зі сторони позивача, а саме на території паркувального майданчика встановлено перевищення меж ділянки та схеми ОДР, на огородженій території можливе розташування 80 місць для паркування, відсутнє асфальтне покриття, розмітка, місця для інвалідів, дорожні знаки. Враховуючи, що зафіксовані порушення в наданий позивачу строк не були усунуті, відповідач на підставі пункту 7.7 договору в односторонньому порядку розірвав укладений договір, про що позивачу надіслано відповідне повідомлення, а отже відповідач діяв виключно в межах своїх прав та обов`язків, що передбачені укладеним договором.

В судовому засіданні 10.08.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 07.09.2021.

В судовому засіданні 07.09.2021 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.09.2021.

В судовому засіданні 17.09.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 17.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради №930/1591 від 26.06.2007 визначено Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтранспарксервіс" єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту.

Рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25.12.2008 затверджено Правила благоустрою міста Києва якими, зокрема, визначено, єдиний порядок організації та функціонування платних місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва.

Згідно пункту 17.3.1 Правил благоустрою міста Києва (далі - Правила), платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір.

Пунктом 17.3.2 вказаних Правил встановлено, що особливі умови користування земельними ділянками, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, полягають в розробці та погодженні в установленому цими Правилами порядку схем організації дорожнього руху, згідно з якими у оператора виникає право надання платних послуг паркування транспортних засобів та не потребує розроблення проектів відведення цих земельних ділянок.

Рішенням Київської міської ради №222/6273 від 29.11.2018 викладено в новій редакції таблицю 1 до додатку 5 рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку", пунктом 1 (Дарницький район) даної таблиці зазначено спеціально обладнаний майданчик для паркування на вулиці Здолбунівська, 2 у Дарницькому районі міста Києва на 33 паркомісць, загальною площею 825 м.кв, у тому числі площа земельної ділянки, відведеної для паркування 379,5 кв.м та 34,5 кв.м - для безоплатного паркування, з технічним облаштуванням дорожніми знаками.

24.10.2019 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (далі - сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Грибан Андрієм Олексійовичем (далі - сторона 2) укладено договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого сторона 1 передає за плату стороні 2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, 2 в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - майданчик для паркування), що включає 30 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Умовами пункту 2.1 договору визначені права та обов`язки сторони-1, за якими нею здійснюється контроль за виконанням умов цього договору (п. 2.1.1); здійснюється моніторинг та обстеження майданчику для паркування (п. 2.1.2); має право безперешкодного доступу на паркувальний майданчик для здійснення моніторингу та обстеження даної території в будь-який момент без попереднього повідомлення сторони-2 (п. 2.1.3); розробляє схему організації дорожнього руху на майданчику для паркування, яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1.4).

В свою чергу, умовами пункту 2.2 укладеного договору передбачені права та обов`язки сторони-2 за якими вона за власні кошти здійснює облаштування та обладнання майданчика для паркування згідно з Правилами паркування (дорожніми знаками, дорожньою розміткою, шлагбаумом, приміщенням для охорони, огорожею, тощо) у відповідності до схеми організації дорожнього руху (п. 2.2.2); здійснює облаштування, утримання та експлуатацію майданчика для паркування згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі Правилами паркування, у відповідності до умов цього договору, схеми організації дорожнього руху, включно за цільовим призначенням (п. 2.2.3); зобов`язується облаштовувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів на майданчику для паркування, ніж передбачено умовами договору (п. 2.2.5); зобов`язана звільнити майданчик для паркування після припинення дії договору в порядку та строки, передбачені договором (п. 2.2.9); зобов`язується сприяти стороні-1 під час здійснення контролю за належним виконанням стороною-2 умов цього договору (п. 2.2.10).

Пунктом 3.5 договору сторони визначили, що за результатами проведення моніторингу (обстеження) території майданчика для паркування у випадку виявлення порушень умов договору сторона-1 складає про це акт, який надсилається стороні-2. Виявлені порушення мають бути усунені стороною-2 у десятиденний термін від дати складення акту, про що сторона-2 повинна повідомити сторону-1 до закінчення даного строку.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування (пункти 7.1 та 7.2 договору).

Сторона-1 має право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно стороною-2 (п. 7.7.2 договору). Пунктом 7.9 договору визначено, що у випадку дострокового розірвання договору в порядку пункту 7.7.2 договору сторона-1 направляє стороні-2 письмове повідомлення про розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні.

21.10.2020 комісією відповідача під час обстеження майданчика для паркування за адресою м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 складено акт. В ході обстеження здійснено обміри та фото фіксацію майданчика. Обстеженням встановлено, що на паркувальному майданчику фактично надаються послуги з цілодобового паркування транспортних засобів. На території майданчика знаходиться приміщення для охорони, майданчик огороджений, на в`їзді розташований шлагбаум. Під час обстеження території майданчика виявлені порушення умов договору та схеми організації дорожнього руху: межі ділянки згідно схеми ОДР перевищені, на огородженій території розташовано 80 місць для паркування.

Відповідач листом №053/05-3851 від 28.10.2020 звернувся до позивача з вимогою про дотримання ним виконання умов договору та у найкоротший термін привести територію паркувального майданчика у відповідності до схеми ОДР та умов договору.

12.04.2021 комісією відповідача здійснено обстеження наданого в експлуатацію паркувального майданчика та складено акт з фото фіксацією порушень. За результатом перевірки встановлено надання послуг з цілодобового паркування транспортних засобів. На території майданчика знаходиться приміщення для охорони. Майданчик огороджений парканом, на в`їзді розташований шлагбаум. В ході обстеження території майданчика виявлені порушення умов договору та схеми організації дорожнього руху: перевищені межі ділянки згідно схеми ОДР, на огородженій території можливе розташування 80 місць для паркування, відсутнє асфальтне покриття, розмітка.

Вказаний акт направлено позивачу листом №053/05-1732 від 20.04.2021, в якому, при цьому, викладено вимогу про дотримання умов договору та у найкоротший термін привести територію у відповідність до схеми ОДР і повідомити КП "Київтранспарксервіс" та зауважено на тому, що у разі недотримання умов договору відповідач буде вимушений ініціювати дострокове розірвання договору. Лист отримано позивачем 23.04.2021, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти за номером поштового відправлення 122.

За відсутності доказів усунення порушень, відповідачем 06.05.2021, здійснено повторне обстеження паркувального майданчика за результатами якого встановлено нездійснення жодних дій позивачем для приведення території у відповідності до схеми ОДР та умов договору. Під час обстеження встановлено, що на паркувальному майданчику фактично надаються послуги з цілодобового паркування транспортних засобів. На території майданчика знаходиться приміщення для охорони. Майданчик огороджений парканом, на в`їзді розташований шлагбаум. В ході обстеження території виявлені порушення умов договору та схеми організації дорожнього руху: межі ділянки перевищують встановлені згідно схеми ОДР, на огородженій території можливе розташування 80 місць для паркування, відсутнє асфальтне покриття, розмітка, місця для інвалідів, дорожні знаки.

Листом від 13.05.2021 №053/05-2070 відповідач вимагав на підставі пункту 3.5 договору повідомити про усунення виявлених порушень у десятиденний термін від дати складення акту.

У відповідь на отриманий лист, позивач звернувся з письмовими запереченнями в яких зазначив, що на експлуатаційному ним майданчику облаштовано лише 33 місця, як то встановлено вимогами договору, інша територія, дотична до паркувального майданчика, що може використовуватися, в тому числі, для стоянки автотранспорту, відноситься до земельної ділянки заводу "Беревісник" та охоронних земель КП "Київтеплоенерго". При цьому, вказано, що з надісланого акту обстеження неможливо встановити яким чином ФОП Грибан А.О. порушив умови договору та схему ОДР до нього, відсутнє схематичне зображення паркувального майданчику та можливих порушень, а тому просив завчасно його запросити на наступне обстеження.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав.

В той же час, відповідач листом №053/05-2316 від 28.05.2021, враховуючи повторно виявлені порушення умов договору та відсутність від позивача підтвердження дотримання умов договору, керуючись умовами договору повідомив про його розірвання в односторонньому порядку з 28.05.2021 та зобов`язав позивача протягом 15 днів звільнити майданчик для паркування за адресою м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, 2.

Позивач не погоджуючись з такими діями листом від 03.06.2021/1 звернувся до відповідача в якому виклав заперечення щодо розірвання договору, які обґрунтовані тим, що за приписами частини 2 статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні. В той же час, частина 3 вказаної статті встановлює, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У зв`язку з цим лист відповідача №053/05-2316 від 28.05.2021 ним розглянуто як пропозицію щодо розірвання, яка ним відхилена, оскільки відсутні підстави для розірвання, а відтак договір є чинним.

Позивач, вважаючи, що комунальне підприємство без належних на те підстав в односторонньому порядку розірвав договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019, оскільки в його листі не наведено які саме умови договору порушені позивачем, звернувся до суду з позовом про визнання недійсною односторонню відмову від договору, що викладена в листі №053/05-2316 від 28.05.2021.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог вказує, на те, що у відношенні позивача неодноразово були складені акти про порушення умов договору з наданням часу на усунення виявлених порушень. Відтак, враховуючи недотримання умов договору та не приведення експлуатаційної території паркувального майданчика у відповідність до схеми організації дорожнього руху, відповідач у відповідності до пунктів 7.7.2 та 7.9 договору правомірно повідомив позивача про одностороннє розірвання договору.

Оцінюючи подані учасниками процесу докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників учасників справи суд дійшов висновку, що вимоги Фізичної особи-підприємця Грибан Андрія Олексійовича не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписи статті 202 Цивільного кодексу України встановлюють, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, повідомлення сторони договору може вважатися одностороннім правочином, у випадку, якщо воно породжує, змінює чи припиняє права та обов`язки обох сторін договору.

Умови чинності правочинів встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, а саме: законність змісту правочину, наявність у сторін необхідного обсягу цивільної дієздатності, наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину, його адекватність внутрішній волі, відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №911/2768/20, від 30.06.2021 у справі №910/3140/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Учасниками справи підтверджено, що на підставі укладеного договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 відповідач передав, а позивач прийняв за плату для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів, що включає 30 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

В пункті 2.1 договору сторони погодили, що Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" здійснює контроль за виконанням умов цього договору, здійснює моніторинг та обстеження майданчику для паркування, має право безперешкодного доступу на паркувальний майданчик для здійснення моніторингу та обстеження даної території в будь-який момент без попереднього повідомлення сторони-2, розробляє схему організації дорожнього руху на майданчику для паркування, яка є невід`ємною частиною цього договору.

В акті обстеження майданчика для паркування від 06.05.2021 вказано, що комісією відповідача виявлені порушення умов договору та схеми організації дорожнього руху, а саме перевищені межі ділянки згідно схеми ОДР, на огородженій території можливе розташування 80 місць для паркування, відсутнє асфальтне покриття, розмітка, місця для інвалідів, дорожні знаки.

При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані доводи позивача стосовно того, що вказаний акт є неналежним доказом, так як з нього фактично не можливо встановити яким чином порушені умови договору та схеми організації дорожнього руху, відсутність схематичного зображення паркувального майданчику та інформації про його заміри, а також необхідність завчасного запрошення ФОП Грибан А.О. під час наступного його обстеження.

Так, умовами укладеного договору не встановлено особливостей складання актів обстеження, зокрема, не передбачено, що обстеження здійснюється за присутністю представника ФОП Грибана А.О. або, що такий акт підписується представниками позивача.

Навпаки, пунктом 2.1 договору сторони узгодили, що відповідач має право безперешкодного доступу на майданчик для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території в будь-який момент без попереднього повідомлення позивача.

Листом №053/05-1732 від 20.04.2021, який отримано позивачем 23.04.2021, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" повідомило його про те, що 12.04.2021 співробітниками відповідача складено акт обстеження майданчика за адресою м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 та встановлено перевищення меж ділянки згідно схеми ОДР, на огородженій території можливе розташування 80 місць для паркування, відсутнє асфальтне покриття, розмітка. При цьому, у листі відповідач вимагав дотримуватися виконання умов укладеного договору та повідомити його у найкоротший термін про приведення території паркувального майданчика у відповідності до схеми ОДР та умов договору, а за відсутності такого повідомлення про ініціювання дострокового розірвання договору.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних доказів того, що зафіксовані в акті від 12.04.2021 порушення ним були усунуті, а територію паркувального майданчика приведено у відповідність до схеми ОДР та умов договору, як і не надано доказів того, що на момент проведення огляду експлуатація майданчику здійснювалась виключно у відповідності до схеми ОДР та умов договору.

Підтверджується вищевказане і наступним актом відповідача від 06.05.2021, яким встановлено перевищення меж ділянки згідно схеми ОДР, розташування 80 місць для паркування на огородженій території, відсутність асфальтного покриття, розмітки, місць для інвалідів, дорожніх знаків.

Листом від 13.05.2021 №053/05-2070 відповідач вимагав на підставі пункту 3.5 договору повідомити про усунення виявлених порушення у десятиденний термін від дати складення акту.

Однак, станом на 28.05.2021 позивачем не надано доказів усунення порушень під час експлуатації паркувального майданчика, що визначені актами обстеження.

За таких обставин, посилаючись на пункт 7.7.2 та 7.9 договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019, відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання вказаного договору в односторонньому порядку з 28.05.2021.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 18.05.2021 у справі №916/2255/18, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 26.02.2019 у справі №914/385/18 та від 05.02.2019 у справі №914/1131/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". …Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №904/1103/20 та від 25.06.2020 у справі №924/266/18.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо належного виконання ним умов договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019 та, відповідно, відсутності у відповідача права на одностороннє розірвання вказаного договору є недоведеними належними та допустимими доказами та, водночас, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (зокрема, актами обстеження майданчика для паркування від 21.10.2020, 12.04.2021 та 06.05.2021).

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Статтею 907 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Пунктом 7.7.2 договору сторони погодили, що сторона 1 має право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно стороною 2.

Умовами пункту 7.9 договору визначено, що у випадку дострокового розірвання договору в порядку пункту 7.7.2 договору сторона 1 направляє стороні 2 письмове повідомлення про розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні.

Приписами статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, укладаючи договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019 сторони прямо врегулювали порядок розірвання договору, зокрема, передбачивши його розірвання в односторонньому порядку відповідачем у випадку повторного порушення умов договору позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повторно порушено умови договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019, що підтверджується актом обстеження від 06.05.2021.

Листом №053/05-2316 від 28.05.2021 відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 в односторонньому порядку з 28.05.2021 з посиланням на пункти 7.7.2 та 7.9 договору.

Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, які стали підставою для одностороннього розірвання договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019 (повторне порушення позивачем умов договору, що зафіксовано в актах обстеження від 12.04.2021 та від 06.05.2021), право на яке передбачено узгодженими сторонами на власний розсуд умовами договору, що свідчить про недоведеність позивачем обставин, викладених у позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Грибан Андрія Олексійовича до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про визнання недійсною односторонньої відмови від договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-10/07 від 24.10.2019, що викладена в листі №053/05-2316 від 28.05.2021.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору належить покласти на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Грибан Андрія Олексійовича до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про визнання недійсною односторонньої відмови від договору відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021.

Суддя Т.В. Васильченко