30 вересня 2021 року
Справа № 908/3247/20
Позов було подано товариством з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» (далі - ТОВ «Жилсервісбуд») до комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (далі - КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради) про стягнення з останнього 6 123 397,73 грн. заборгованості (з них: 6 008 627,90 грн. основного боргу, 86 442,08 грн. інфляційних втрат, 28 327,75 грн. - 3% річних).
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг за договором від 02.03.2020 № 310.
Від ТОВ «Жилсервісбуд» надійшла заява про забезпечення позову у порядку приписів статей 136-140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій останнє просило суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради в межах заявленої до стягнення суми 5 105 036,47 грн., розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах України (та/або будуть знаходитися в банківських установах України) у КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до моменту скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 зі справи (з урахуванням ухвали від 28.04.2021 про виправлення описки у зазначенні найменування позивача) заяву ТОВ «Жилсервісбуд» про забезпечення позову задоволено: вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради в межах заявленої в позові суми 5 105 036,47 грн., розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах України (та/або будуть знаходитися в банківських установах України) у КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.
Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 25.05.2021 зі справи клопотання КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про заміну заходу забезпечення позову у справі № 908/3247/20 задоволено; замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 на накладення арешту на грошові кошти КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради в межах заявленої в позові суми 5 105 036,47 грн., що розміщені на рахунку відповідача в АТ ПриватБанк.
Згідно з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 залишено без змін.
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову виходили, зокрема, з того, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову у справі № 908/3247/20 є обґрунтованим, адекватним та співмірним заявленим позовним вимогам. Накладення арешту на грошові кошти відповідача забезпечить збалансованість інтересів сторін, реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача.
За результатом розгляду 30.09.2021 касаційної скарги КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 (з урахуванням ухвали від 28.04.2021 про виправлення описки) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 більшістю голосів суддів було постановлено: ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 908/3247/20 залишити без змін, а касаційну скаргу КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради - без задоволення.
Постанову суду касаційної інстанції мотивовано, зокрема, з посиланням на те, що, забезпечуючи позов у справі № 908/3247/20 шляхом накладення арешту на кошти відповідача, суди, з урахуванням доводів, наведених позивачем, надавши оцінку наявним у матеріалам справи доказам відповідно до вимог статті 86 ГПК України, керуючись статтями 136, 137 ГПК України, обґрунтовано припустили, що невжиття такого заходу може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову; вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення, не створить труднощів при виконанні рішення.
При ухваленні зазначеної постанови від 30.09.2021 у справі мною, суддею І.Б. Колос, висловлено окрему думку такого змісту.
Скаржник у касаційній скарзі посилався, серед іншого на відсутність підстав, передбачених статтею 136 ГПК України для застосування заходів забезпечення позову та, відповідно, на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так, КП «Запоріжремсервіс» вказував на те, що:
- підстави для забезпечення позову, викладені в заяві позивачем та в оскаржуваних судових актах, не відповідають дійсності, так як КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради всупереч висновкам судів є платоспроможним підприємством, а судами у висновках про відсутність у відповідача нерухомого та рухомого майна не враховано особливості організаційно-правової форми діяльності та правового режиму майна комунальних унітарних підприємств згідно зі статтею 78 ГПК України.
-- обраний захід забезпечення позову має наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання та неможливість забезпечення реалізації ним функцій муніципальної аварійної служби та управителя багатоквартирних будинків в тому числі тих, що відносяться до культурної спадщини міста Запоріжжя.
Виходячи зі змісту предмета позову та обраного позивачем заходу його забезпечення, а також змісту частини другої статті 136 ГПК України вбачається, що предметом доказування позивачем при зверненні до суду за вказаним забезпеченням є наявність обставин істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за позовною заявою про стягнення з КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради грошових коштів відповідно до ціни позову, якщо таких заходів забезпечення не буде вжито судом.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.
Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Метою вжиття заходів із забезпечення позову є уникнення вірогідного порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання судового рішення та уникнення будь-яких труднощів в процесі виконання у разі задоволення позову. Обставини щодо необхідності вжиття відповідних заходів повинні бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Водночас із оскаржуваних судових рішень вбачається, що задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суди виходили, зокрема, з того, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову у справі № 908/3247/20 є обґрунтованим, адекватним та співмірним заявленим позовним вимогам. Накладення арешту на грошові кошти відповідача забезпечить збалансованість інтересів сторін, реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача.
Проте, погоджуючись із відповідними доводами касаційної скарги, зауважую, що поза межами належної правової оцінки судами в цій справі залишилося повне та всебічне дослідження питання наявності та доведеності позивачем дійсного потенційного істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
Так, зокрема, господарський суд Запорізької області обґрунтовує своє рішення щодо встановлення наявності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду фактичною відсутністю у відповідача належного йому нерухомого та рухомого майна, оскільки його статутний складений капітал складає 0,00 грн. (окрім майна, переданого громадою м. Запоріжжя у тимчасове господарське відання).
В цій частині погоджуюся з доводами скаржника щодо неповного з`ясування судами обставин платоспроможності відповідача, покладених в основу оскаржуваного рішення, зокрема, щодо неврахування судами у своїх висновках особливостей організаційно-правової форми діяльності та правового режиму майна комунальних унітарних підприємств згідно зі статтею 78 Господарського кодексу України, а також субсидіарної відповідальності Запорізької міської ради як органу, до сфери управління якого входить підприємство.
Крім того, зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається надання судами належної правової оцінки аргументам та доказам скаржника (в тому числі відповідним доводам апеляційної скарги) щодо наявності коштів на його рахунках, які (кошти) також відносяться до рухомого майна.
Змістом постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 зі справи підтверджується, що апеляційний господарський суд доводам апеляційної скарги відповідача щодо того, що повне господарське відання є речовим правом, яке дозволяє комунальному підприємству володіти, користуватись та розпоряджатись майном з урахуванням обмежень, встановлених Запорізькою міською радою, жодної правової оцінки не надав.
За таких обставин, на мою думку, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків, що виконання судового рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог, залежить виключно від наявності у боржника коштів у присудженій до стягнення сумі, оскільки його статутний складений капітал складає 0,00 грн. та відсутності у відповідача належного йому на праві власності нерухомого та рухомого майна.
З огляду на необхідність запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям забезпечувальних заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, також вважаю доречним й аргумент скаржника стосовно не дослідження судами обставин неможливості забезпечення реалізації відповідачем функцій муніципальної аварійної служби та управителя багатоквартирних будинків, у тому числі, й тих, що відносяться до культурної спадщини міста Запоріжжя.
Так, вважаю, що зі змісту оскаржуваних рішень вбачається неповне дослідження судами обставин потенційного впливу застосованого судом заходу забезпечення на можливість виконання вказаних функцій скаржником. Судами попередніх інстанцій не було достеменно встановлено, зокрема, чи є кошти, розміщені на банківському рахунку в АТ «ПриватБанк», коштами відповідача, які були перераховані йому з міського бюджету на утримання муніципальної аварійної служби та чи вистачатиме відповідачу обігових коштів на оперативне забезпечення здійснення ним функцій муніципальної аварійної служби під час дії заходу забезпечення, застосованого судом.
Не дослідивши відповідні правовідносини в повному обсязі та не врахувавши оперативний характер таких правовідносин, суд апеляційної інстанції, на мою думку, обмежився в оскаржуваному рішенні загальними та нічим не обґрунтованими за змістом судового рішення висновками про те, що застосування заходу не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, а виключно обмежить право неконтрольованого розпорядження відповідачем коштами та їх витрачання.
Відсутність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, виключає у розумінні приписів статей 136, 137 ГПК України необхідність вжиття таких заходів.
Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та належних обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, з наданням всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, вважаю, що доводи касаційній скарги у відповідній частині знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим Верховному Суду належало скасувати судові рішення попередніх інстанцій про забезпечення позову у справі № 908/3247/20.
Суддя Верховного Суду І. Колос