ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2077/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Харківська контора матеріально - технічного забезпечення", 61064, м. Харків, вул. Цементна, 3, ;
до Фізичної особи підприємця Компанієць Дмитра Анатолійовича, АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ;
про визнання договору недійсним
за участю представників:

позивача - Плугатирьова В.В., ордер серія ПТ № 120572 від 05.04.2021;

відповідача - Мар`єнко В.Ю., ордер № 1046459 від 05.07.2021,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства Оборони України "Харківська контора матеріального технічного забезпечення" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Компанійця Дмитра Анатолійовича про визнання недійсним договору будівельного підряду № 07/06/2019 від 03.06.2019, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Компанійцем Дмитром Анатолійовичем та Державним підприємством Міністерства оборони України "Харківська контора матеріально-технічного забезпечення", з моменту його укладення. Також, позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний договір вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним (фіктивний правочин).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2021 року о 12:15 год.

У підготовчому засіданні оголошувались перерви до 20.07.2021о 11:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.07.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження до 01.09. 2021, підготовче засідання відкладено на 18.08.2021 о 10:50 год.

27.08.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 19883), в якому останній просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що спірний договір виконано в повному обсязі, про що свідчить дефектний акт та акт приймання-передачі виконаної роботи за №7 до Договору про виконання підрядних робіт №07/06/2019 року від 03.06.2019, який був підписаний 01 липня 2020 року уповноваженою особою, а саме директором Рощею О.В.

28.07.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 17567) про долучення доказів, які судом досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2021 відкладено підготовче засідання на 30.08.2021 о 12:40 год.

30.08.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 20027) про долучення до матеріалів справи відповіді КП "Жилкомсервіс" на адвокатський запит щодо відсутності інформації про проведення робіт.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.08.2021 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2021 о 10:50 год.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2021 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.09.2021 проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін у судових дебатах, оцінивши надані ними докази, суд установив такі обставини.

03 червня 2019 року між Державним підприємством Міністерства Оборони України "Харківська контора матеріального технічного забезпечення" (Замовник, позивач) в особі т.в.о Директора Рощі Олександра Володимировича, який діяв на підставі Статуту з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємець Компанійцем Дмитром Анатолійовичем (Виконавець, відповідач) укладено договір будівельного підряду за №07/06/2019 від 03.06.2019 (надалі - Договір; а.с. 109, 110, 112).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується з власних матеріалів на власний ризик та у передбачений договором строк виконати підрядні роботи з демонтажу та ремонту покрівлі та кладки нової цегляної стіни на об`єкті Замовника за адресою м. Харків, вул. Цементна, б. 3, а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх. Загальна площа ремонту покрівлі та стіни 1600 кв. м.

Відповідно до п. 1.2. Договору перелік робіт, а також матеріали, які при цьому використовуються Виконавцем обумовлені в Дефектному акті (Форма №8) до Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. п. 2.2 - 2.4 Договору оплата за виконані роботи здійснюється на умовах авансування і після оплати. Протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами договору Замовник здійснює передоплату (аванс) на рахунок виконавця у розмірі 40% від загальної ціни договору, що складає 99 989,29 грн. Після прийняття належно виконаних робіт замовник здійснює остаточний розрахунок у розмірі решти 60% ціни договору, що складає 149 983,94 грн. Оплата вважається здійсненою з моменту надходження всієї суми грошових коштів згідно підписаного Акту прийому-здачі виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця.

Загальний строк, протягом якого Виконавець повинен виконати усі роботи і передати їх Замовнику за актом виконаних робіт становить 180 календарних днів (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору датою остаточного закінчення виконання зобов`язань Виконавця за цим Договором є дата вказана в акті про відсутність претензій до виконаних робіт, що підписується сторонами і за яким здійснюється остаточний розрахунок за цим договором.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до виконання сторонами всіх своїх зобов`язань по цьому Договору (пункт 9.6.).

01.07.2020 на виконання умов Договору сторонами підписано акт приймання-передачі виконаної роботи №07 (а.с. 107), з якого вбачається, що роботи передбачені п. 1.1. Договору виконані Виконавцем якісно в повному обсязі та в строк. За виконану підрядну роботу Замовник зобов`язався сплатити 150 083,94 грн., строк розстрочки до 01.09.2020.

Звертаючись з даним позов, позивач зазначає, що спірний договір було укладено щодо виконання робіт на об`єкті за адресою: м. Харків, вул. Переможців, 6, водночас за вказаною адресою знаходиться багатоквартирний житловий будинок до якого він (позивач) не має жодного відношення, оскільки місцезнаходженням ДП МОУ "ХКМТЗ" є: м. Харків, вул. Цементна, 3. Таким чином, на думку позивача, ДП МОУ "ХКМТЗ" та ФО-П Компанієць Дмитро Анатолійович створили та підписали договір, який не мав реальної мети - виконання робіт. Метою підписання договору та первинних документів до нього було здійснення переводу грошових коштів з рахунків ДП МОУ "ХКМТЗ" на рахунок відповідача, а не виконання підрядних робіт.

Надаючи правову кваліфікації викладеним обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився Верховний Суд у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку позивач посилається на відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки та вважає, що укладення спірного договору не мало на меті виконання робіт, однак суд не може погодитись з цими висновками, виходячи з такого.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд зазначає, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, тому підпадає під правове регулювання глави 61 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В частині 1 статті 854 ЦК України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Так, матеріали справи містять акт приймання-передачі виконаної роботи №07 (а.с. 107), з якого вбачається, що роботи передбачені п. 1.1. Договору виконані Виконавцем якісно в повному обсязі та в строк. За виконану підрядну роботу Замовник зобов`язався сплатити 150 083,94 грн., строк розстрочки до 01.09.2020. Вказаний акт був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Окрім цього, в матеріалах справи знаходяться інші документи, які були складені підчас виконання робіт за Договором та підписанні уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств, а саме: Дефектний акт, Договірна ціна, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, Загально виробничі витрати на будову, Локальний кошторис на будівельні роботи, Підсумкова відомість ресурсів (а.с. 108, 111, 113-124, 132-133).

Також матеріали справи містять докази перерахування на підставі Договору позивачем на користь відповідача грошових коштів на загальну суму 99 889,29 грн. (а.с. 127-129).

Всі наведені вище докази свідчать про реальне виконання обома сторонами спірного договору.

Щодо тверджень позивача про те, що спірний договір було укладено щодо виконання робіт на об`єкті за адресою: м. Харків, вул. Переможців, 6, водночас за вказаною адресою знаходиться багатоквартирний житловий будинок до якого він (позивач) не має жодного відношення, суд зазначає, що відповідачем було надано копію Договору, в якому вказано, що підрядні роботи виконуються саме за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 3. Під час судового засідання судом досліджено оригінал вказаного договору, який відповідає редакції, що надана відповідачем. Оригінал договору в редакції, яка надавалась позивачем до позовної заяви, суду не було надано.

За таких обставин, суд доходить висновку, що роботи за спірним договором виконувались за адресою м. Харків, вул. Цементна, б. 3, а тому надані позивачем докази щодо відсутності проведення підрядних робіт за адресою: м. Харків, вул. Переможців, 6 не беруться судом до уваги.

Таким чином, дослідивши повно та всебічно надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що спірний договір укладено з метою створення реальних правових наслідків, а саме задля виконання підрядних робіт з демонтажу та ремонту покрівлі та кладки нової цегляної стіни на об`єкті позивача за адресою: м.Харків, вул. Цементна, б. 3, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. 202, 203, 215, 234, 837, 853, 854, 882 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 102, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Смірнова