РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021справа №910/11638/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/11638/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ідентифікаційний код 37686922)

до Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський Бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131)

про стягнення 24 843,68 грн.,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення 24 843,68 грн. заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/4129497 (далі - договір №АІ/4129497), з яких 3 601,11 грн. 3% річних та 21 242,57 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: відповідач у зв`язку із визнанням банкрутом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» та на підставі статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за договором №АІ/4129497, право вимоги якої у останнього виникло на підставі укладення фізичною особою - підприємцем Шияном Д.С. та позивачем договору про надання фінансових послуг факторингу від 30.09.2015 №5/30-09/2015; МТСБУ 05.09.2019 частково виконано зобов`язання за договором №АІ/4129497 в сумі 45 686,73 грн.; станом на 09.07.2021 (дата підписання позову) у МТСБУ наявна заборгованість за договором №АІ/4129497 у сумі 24 843,68 грн., з якої 3 601,11 грн. 3% річних за користування чужими коштами та 21 242,57 грн. втрат від інфляції.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

МТСБУ 16.08.2021 подало суду відзив на позовну заяву, в якому вказало таке:

- як вбачається зі змісту ухвали господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18, а саме підпункту 1 пункту з резолютивної частини вказаної ухвали, у відповідності до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважаються погашеними у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника вимоги Товариства першої черги на суму 9 555 040, 57 грн., четвертої черги - 3 916 198, 78 грн., шостої черги - 6 868 953, 48 грн., а всього 20 340 192, 80 грн.;

- МТСБУ не брало участі у справі №910/842/18 у жодному процесуальному статусі позивача/відповідача/третьої особи, а тому обставини встановлені у справі №910/842/18 не мають преюдиційного значення та мають доводитися Товариством у загальному порядку;

- ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі 910/842/18 Компанію було ліквідовано, поряд з цим МТСБУ не є правонаступником Компанії, тому на МТСБУ не може бути покладено зобов`язань Компанії;

- затвердження ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 ліквідаційного балансу у справі про банкрутство надало МТСБУ повноваження розглядати заяви про проведення регламентних виплат із відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними таким банкрутом; відповідно МТСБУ при здійснені регламентної виплати, передбаченої підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону має повноваження лише у частині відшкодування шкоди за договором виду обов`язкового страхування; Закон не передбачає покладення на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного колишнього учасника МТСБУ, у тому числі, що виникли у зв`язку із невиконанням таким учасником свого обов`язку із своєчасного здійснення страхового відшкодування;

- 20.08.2019 Товариство звернулося до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування у зв`язку з ліквідацією Компанії ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18; штрафні санкції у вигляді пені, передбаченої статтею 36 Закону, не можуть бути нараховані, оскільки МТСБУ не порушила 90-денний строк з дня отримання заяви про відшкодування на виплату відшкодування; МТСБУ повністю виконало зобов`язання перед Товариство щодо відшкодування шкоди відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону внаслідок ДТП 02.08.2014 за зобов`язаннями ліквідованого банкрута - Компанії за полісом №АІ/0695121;

- нарахована пеня не може бути нарахована за строк більше шести місяців з моменту прострочення виконання грошового зобов`язання; Товариство до позову не надано заяви про виплату страхового відшкодування, поданої потерпілою особою до Компанії, та доказів надіслання такої заяви Компанії, у зв`язку з чим неможливо визначити строк порушення грошового зобов`язання за полісом №АІ/0695121, а отже до МТСБУ не може бути застосована відповідальність за порушення грошового зобов`язання;

- договором від 17.11.2015 про відступлення права вимоги потерпіла особа не передавала право вимоги на пеню, втрати від інфляції, 3% річних;

- відповідно до умов договору від 17.11.2015 про відступлення права вимоги до Товариства перейшло право вимоги у порядку суброгації, а отже строк позовної давності рахується з дати ДТП - 02.08.2014; саме з дати настання страхового випадку починається строк позовної давності та який закінчився 02.08.2017; спеціальний строк позовної давності закінчився 02.08.2015.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Товариство 25.08.2021 подало суду відповідь на відзив, в якій зазначило про те, що:

- 16.04.2015 виникло договірне зобов`язання на підставі договору страхування №АІ/4129497;

- 17.04.2015 ОСОБА_1 подала до Компанії заяву про страхове відшкодування; до 17.07.2015 Компанія не здійснила виплату страхового відшкодування, вказане підтверджено в рамках розгляду справи про банкрутство, тобто, 17.05.2015 закінчився строк, передбачений пунктом 36.2 статті 36 Закону, для прийняття Компанією рішення про виплату страхового відшкодування за договором №АІ/4129497, що призвело до порушення умов договору страхування №АІ/4129497 та стало підставою для застосування до Компанії відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону та статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- згідно з висновком, викладеним Верховним Судом України в ухвалі від 29.06.2016 у справі №6-192цс16, позовна давність для вимог потерпілого про виплату страхового відшкодування починає відраховуватися з моменту відмови страховика у виплаті страхового відшкодування (з моменту закінчення строку для прийняття рішення зі страхової справи);

- 16.09.2015 ОСОБА_1 і ФОП Шияном Д.С. було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого ФОП Шиян Д.С. зайняв місце ОСОБА_1 в зобов`язаннях, що виникли із вказаного ДТП, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну ОСОБА_1 від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ;

- 30.09.2015 ФОП Шияном Д.С. і Товариством було укладено договір №5/30-09/2015 про надання фінансових послуг факторингу (далі - Договір від 30.09.2015), на підставі якого Товариство набуло право вимоги за договором страхування №АІ/4129497;

- відтак, починаючи з 30.09.2015 кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування №АІ/4129497, яке виникло в результаті ДТП, є Товариство з усіма правами, що належали попередньому кредитору за вимогами Закону - право на отримання страхового відшкодування та штрафних санкцій (стаття 514 ЦК України);

- 02.03.2018 господарським судом міста Києва було порушено справу №910/842/18 про банкрутство Компанії; відповідно до абзацу четвертого частини третьої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» (в редакції, яка була чинна на день винесення ухвали) протягом дії мораторію зупиняється перебіг позовної давності;

- 30.03.2018 Товариством було подано заяву про грошові вимоги від 23.04.2018 до Компанії у справі №910/842/18, в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору №АІ/0695121;

- 24.04.2018 Товариством було подано уточнення до заяви про грошові вимоги до Компанії у справі №910/842/18; уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості Компанії перед Товариством, в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору №АІ/4129497, з урахуванням штрафних санкцій за прострочення строків виплати страхового відшкодування (детальний розрахунок заборгованості відображений в додатках до уточненнях до заяви про грошові вимоги від 23.04.2018 у справі №910/842/18);

- 16.05.2018 грошові вимоги Товариства до Компанії у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №АІ/4129497, були визнані в повному обсязі та внесені до реєстру кредиторів згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18;

- 17.07.2019 господарським судом міста Києва було винесено ухвалу у справі №910/842/18, якою вирішено ліквідувати Компанію у зв`язку з неможливістю останньої виконати свої зобов`язання перед кредиторами;

- 20.08.2019 Товариство звернулося до МТСБУ з заявою про виплату боргу;

- 05.09.2019 МТСБУ було частково виконано зобов`язання за договором страхування №АІ/4129497, зокрема, здійснено оплату у сумі 45 686,73 грн.;

- відтак, у даній справі, до вимоги Товариства про стягнення заборгованості за договором страхування №АІ/4129497 не може бути застосований строк позовної давності, оскільки: розмір заборгованості за договором страхування уже встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, а саме ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/842/18; позовна давність до вимог, які були заявлені Товариством у справі №910/842/18, не могла бути застосована, оскільки не була пропущена; іншої заборгованості за договором страхування №АІ/4129497, не встановленої рішенням суду, Товариство не просить стягнути з МТСБУ;

- виплата відповідачем частини боргу за договором страхування №АІ/4129497, встановленого ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/842/18 - суперечить змісту заяв про застосування строків позовної давності, оскільки часткова сплата боргу говорить про визнання боргу в цілому;

- розмір грошових вимог та обґрунтованість вимог Товариства до Компанії встановлені у справі №910/842/18, мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування;

- починаючи з 17.07.2019 (визнання Компанії банкрутом в рамках справи №910/842/18) до МТСБУ перейшли зобов`язання Компанії за полісом №АІ/4129497 в обсягах, що існували у останньої перед потерпілим, що узгоджується з положеннями статті 41 Закону;

- обсяг зобов`язань Компанії за полісом №АІ/4129497 визнаний господарським судом міста Києва у справі №910/842/18 з урахуванням 3% річних, втрат від інфляції та пені, тому МТСБУ набуває зобов`язань за полісом №АІ/4129497 не лише в частині заподіяної шкоди, але й з урахуванням 3% річних, втрат від інфляції та пені.

4. Стислий виклад заперечень відповідача на відповідь на відзив

МТСБУ 08.09.2021 подало суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказало судову практику щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

5. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 08.09.2021 подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи №910/14293/19 за позовом Товариства до МТСБУ про стягнення 15 927, 94 грн.

Клопотання мотивовано тим, що оскільки судами першої та апеляційної інстанції після нового перегляду справи №910/14293/19 не було враховано вказівок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 20.07.2020, а також внаслідок наявності підстав для відступу від правової позиції, наведеної у зазначеній постанові, МТСБУ вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до закінчення касаційного перегляду рішень у подібній справі №910/14293/19.

Пунктом 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі оскільки 07.09.2021 Касаційним господарським судом України у складі Верховного Суду у справі №910/14293/19 прийнято постанову, якою залишено без задоволення касаційну скаргу МТСБУ на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021; касаційну скаргу Товариства на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанцій задоволено; рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 (в частині часткового задоволення позовних вимог та стягнення з МТСБУ на користь Товариства 1 619,16 грн. 3% річних, 8 949,76 грн. втрат від інфляції та 1 274,67 грн. судового збору) у справі №910/14293/19 залишено без змін; рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі №910/14293/19 частково змінено, викладено їх мотивувальні частини щодо висновків про застосування позовної давності до спірних правовідносин в редакції постанови від 07.09.2021; рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 (в частині відмови у стягненні пені) у справі № 910/14293/19 скасовано, прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з МТСБУ на користь Товариства 5 359 гривень 2 коп. пені та 11 831,18 грн. судового збору.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

16.04.2015 о 09 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - «Мерседес»), по вул. Сировца в м. Дніпропетровську, не вибрав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Хундай», державний номерний знак НОМЕР_2 (далі - «Хундай»), під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.06.2015 у справі №216/3449/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у сумі 425 грн.

Відповідно до висновку від 13.05.2015 №05/001 про визначення суми матеріального збитку, завданого власнику ТЗ, вартість матеріального збитку становить 69 217,37 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією (поліс №АІ/4129497, за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 1 000 грн.).

За твердженням позивача 17.04.2015 ОСОБА_1 подала до Компанії заяву про страхове відшкодування; до 17.07.2015 Компанія не здійснила виплату страхового відшкодування.

16.09.2015 ОСОБА_1 (цедент (первісний кредитор)) і ФОП Шияном Д.С. (цесіонарій (новий кредитор)) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, за умовами якого:

- в порядку та на умовах даного договору на підставі статей 512 - 519 ЦК України цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання ДТП за участю автомобіля «Мерседес» під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.04.2014, поліс №АІ/4129497, Компанією (пункт 1.1 договору);

- внаслідок укладення даного договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із зазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках (пункт 1.2 договору);

- характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за даним договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 45 686,72 грн. (пункт 1.3 договору);

- зобов`язальна особа (боржник): особа, визнана винною у ДТП - ОСОБА_2 ,; страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 договору);

- за передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 13 706 грн. (пункт 2.1 договору).

30.09.2015 Товариством (фактор) і ФОП Шияном Д.С. (клієнт) укладено Договір від 30.09.2015, за умовами якого:

- в порядку та на умовах, визначених Договором від 30.09.2015, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до Договору від 30.09.2015 (далі - основні договори) (пункт 1.1 Договору від 30.09.2015);

- в силу Договору від 30.09.2015 фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли з зазначеного Договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 Договору від 30.09.2015);

- характеристика прав, переданих фактору клієнтом за Договором від 30.09.2015: загальна сума боргу 830 719,70 грн. (пункт 1.3 Договору від 30.09.2015);

- зобов`язана особа (боржник): відповідно до додатку №1 до Договору від 30.09.2015: страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 Договору від 30.09.2015).

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2018 прийнято до розгляду заяву Товариства і приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відкриття справи про банкрутство Компанії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Компанії було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 03.03.2018 за №49743.

30.03.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву про грошові вимоги від 27.03.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду, зокрема, заяву Товариства на суму 8 514 204,57 грн. з кредиторськими вимогами до боржника.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 визнано конкурсним кредитором Компанії, зокрема, Товариство, першої черги на суму 9 547 674,57 грн., четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн., шостої черги на суму 1 835 120,95 грн., загальна сума 15 298 994,30 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/842/18 припинено процедуру розпорядження майном Компанії; припинено повноваження розпорядника майна Компанії арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни; визнано Компанію банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Компанії арбітражного керуючого Тищенко О.І.; вирішено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання Компанії банкрутом, текст якого додається; зобов`язано ліквідатора у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд та надати докази їх розгляду (визнання або ж відхилення в установленому порядку); господарську діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважати таким, що настав з 07.09.2018; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 07.09.2018; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.09.2018; ліквідатору провести ліквідаційну процедуру та подати суду на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

21.09.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

23.10.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву про уточнення кредиторських вимог та клопотання про залишення без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/842/18 призначено до розгляду уточнену заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 941 518 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/842/18, зокрема, задоволено заяву Товариства з урахуванням уточнення на суму 4 941 518,06 грн.; визнано кредиторські вимоги: Товариства на суму 3 524 грн. - першої черги, на суму 4 937 944,06 грн. - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги: Товариства на суму 4 941 518,06 грн. до реєстру вимог кредиторів Компанії.

18.04.2019 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95 888,47 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95 888,47 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/842/18 заяви Товариства з кредиторськими вимогами до боржника задоволено; визнано кредиторські вимоги Товариства на суму 3 842 грн. - першої черги, на суму 95 888,47 грн. - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги Товариства суму 99 730,47 грн. до реєстру вимог кредиторів Компанії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019; у відповідності до положень частини п`ятої статті 45 Закону вирішено вважати погашеними у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника вимоги кредиторів, зокрема, Товариства першої черги на суму 9 555 040,57 грн., четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн., шостої черги на суму 6 868 953,48 грн., загальна сума 20 340 192,80 грн.; Головному управлінню статистики у м. Києві виключити банкрута - Компанію з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зняти банкрута - Компанію з податкового обліку; ліквідовано банкрута - Компанію як юридичну особу в зв`язку з банкрутством; Дарницькій районній у місті Києві державній адміністрації провести державну реєстрацію припинення - Компанії як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Компанії як юридичної особи не пізніше наступного робочого дня з дати надходження ухвали; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку з наведеним Товариство звернулося до МТСБУ з заявою від 20.08.2019 №3114 з проханням виконати зобов`язання Компанії за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перед Товариством, а саме здійснити регламентні виплати у сумі 861 899,36 грн.

Листом від 06.09.2019 №3.1-05/28692 МТСБУ повідомило Товариство про прийняття рішення про відшкодування шкоди у сумі 45 686,73 грн.

Згідно з випискою з рахунку Товариства 45 686,73 грн. страхового відшкодування перераховано МТСБУ 05.09.2019.

3 601,11 грн. 3% річних та 21 242,57 грн. втрат від інфляції МТСБУ не було сплачено Товариству.

За доводами МТСБУ, оскільки останнє не брало участі у справі №910/842/18 у жодному процесуальному статусі - позивача/відповідача/третьої особи, то обставини, встановлені у справі №910/842/18, не мають преюдиційного значення та мають доводитися позивачем в загальному порядку.

Разом з тим, частиною четвертою статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, розмір грошової вимоги у сумі 45 686,73 грн. та обґрунтованість такої вимоги Товариства до Компанії, встановлені у справі №910/842/18, мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами статті 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3% річних, інфляційні втрати).

Так, судом встановлено:

- нездійснення страховиком - Компанією у встановлений Законом строк страхового відшкодування страхувальнику за договором (права вимоги за яким набуло Товариство);

- обставини звернення Товариства у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії з кредиторськими вимогами, що складають як суму несплаченого за договором страхового відшкодування (суму шкоди, заподіяної майну - транспортному засобу внаслідок ДТП), так і суми, нараховані внаслідок нездійснення страховиком виплати страхового відшкодування у встановлений Законом строк - пені, 3% річних і втрат від інфляції, за весь період прострочення;

- обставини визнання цих вимог на зазначені суми як кредиторських вимог у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії;

- обставини ліквідації страховика - Компанії, внаслідок банкрутства без здійснення у межах справи №910/842/18 про банкрутство погашення Товариству заборгованості на суму визнаних кредиторських вимог.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом та Законом про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалося провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії) не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитися без взаємозв`язку із положеннями підпункту «ґ» пункту 41.1 цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування». Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

В спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону, а саме не переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями пункту 20.3 статті 20 та статтею 41 Закону.

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

ВИСНОВКИ

Отже, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 ЦК України) суми 3% річних і втрат від інфляції, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Правильність цієї позиції узгоджується із фактом визнання у справі про банкрутство кредиторських вимог Товариства до Компанії як на суму страхового відшкодування, так і на спірні у даній справі суми 3% річних та втрат від інфляції, а також узгоджується з умовами пункту 1.2 Договору від 30.09.2015 - щодо права Товариства (фактора та кредитора за Договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі (пункт 3.1).

Що ж до доводів МТСБУ стосовно пропуску Товариством строку позовної давності із зверненням до суду з даним позовом, то слід зазначити таке.

Правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Тому в контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Аналіз положень пунктів 2 і 3 частини першої статті 20 та пункту 41.1 статті 41 Закону свідчить про те, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

З урахуванням положень підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені, у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 ліквідовано Компанію у зв`язку з неможливістю останньої виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення Товариства з даним позовом.

Тобто початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019, а тому Товариством подано даний позов до МТСБУ в межах строку позовної давності.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

Також у позовній заяві позивач просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

26.10.2020 Товариством (клієнт) і адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем (адвокат) укладено договір №11/2020 про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір №11/2020), за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобовязання надавати клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених Договором №11/2020, а саме, зокрема, надання юридичних консультацій, представництво інтересів клієнта у місцевих судах (пункт 1.1 Договору №11/2020).

26.10.2020 Товариством (клієнт) і адвокатом Терзі О.С. укладено додаткову угоду №1 до Договору №11/2020, за умовами якої клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобовязання надавати клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених пунктом 1.1 Договору №11/2020; розмір гонорару не є фіксованим та визначається на підставі обсягів фактично наданих послуг, витраченого адвокатом часу та складності опрацьованих адвокатом справ; обсяг наданих послуг та їх вартість визначаються в акті виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до підписаного Товариством і адвокатом акта надання послуг від 08.07.2021 адвокатом були виконані такі роботи:

- ознайомлення з матеріалами клієнта, надання усних консультацій клієнту, аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики та правових позицій Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, визначення тактики захисту прав та інтересів клієнта, підготовка та узгодження з клієнтом правової позиції щодо подачі позовної заяви до МТСБУ зі справи за полісом №АІ/4129497; витрачено 3 год.; вартість 1 год. - 700 грн.; всього 2 100 грн.;

- підготовка та подання до господарського суду міста Києва позовної заяви про стягнення з МТСБУ заборгованості за полісом №АІ/4129497 - 2 900 грн.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; оскільки позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті адвокату, позивачем документально підтверджено обсяг наданих адвокатом послуг, то в даному випадку Товариством не вимагається подання доказів оплати послуг.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору та послуг адвоката позивача слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ідентифікаційний код 37686922) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський Бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131) про стягнення 24 843,68 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ідентифікаційний код 37686922): 3 601 (три тисячі шістсот одну) грн. 11 коп. 3% річних; 21 242 (двадцять одну тисячу двісті сорок дві) грн. 57 коп. втрат від інфляції; 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору і 5 000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021.

Суддя О.В. Марченко