РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2021Справа № 910/12028/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «БЕЗАНТ» (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, буд. 8Б, кв. 44)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Отто Майер Україна» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7)

про стягнення 10 323,86 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «БЕЗАНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Отто Майер Україна» про 10 323, 86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору купівлі-продажу № 06122/20 від 20.05.2021 позивачем згідно платіжного доручення № 145 від 21.05.2021 було перераховано попередню оплату на поточний рахунок відповідача. Проте відповідачем, належним чином договірних зобов`язань щодо поставки обумовленого товару не виконав, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення попередньої оплати 10 116,00 грн. Крім того позивач нарахував до стягнення пеню у розмірі 207,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/12028/21 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала Господарського суду міста Києва від 29.07.2021.

Станом на 10.09.2021 конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

20 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «БЕЗАНТ» (надалі - покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Отто Майер Україна» (надалі - продавець/відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 06122/20 (надалі - договір), відповідно до умов якого покупець зобов`язався оплатити, а продавець поставити складську техніку - штаблер ручний гідравлічний OMRS1025 (товар), згідно додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору розрахунки робляться в національній валюті України на підставі рахунків продавця.

Загальна вартість товару з ПДВ складає 20 232,00 грн. Номенклатура, ціна і характеристика товару, що поставляється вказується в додатку № 1 до цього договору (п. 2.2. договору).

Судом встановлено, що сторонами затверджено Додаток № 1 до договору, яким визначили товар - штаблер ручний гідравлічний OMRS1025 в кількості 1 шт. вартістю 20 232,00 грн.

За умовами п. 2.4. договору оплата здійснюється таким чином: передоплата у розмірі 50% - від загальної вартості товару, а саме 10 116,00 грн перераховується покупцем на розрахунковий рахунок продавця вказаний у рахунку, впродовж трьох банківських днів з моменту отримання рахунку (п. п.2.4.1.) оплата у розмірі 50% відсотків від загальної вартості товару а саме 10 116,00 грн перераховується покупцем на розрахунковий рахунок продавця вказаний у рахунку впродовж трьох банківських днів з моменту отримання товару, підтвердженим актом прийому передачі (п.п. 2.4.2).

Відповідно до п. 3.1. договору постачання товару, згідно з додатком № 1 до цього Договору буде доставлено в термін 1-3 робочих дні за умови отримання передоплати, згідно з п. 2.4.1. цього договору.

Продавець зобов`язаний поставити товар на умовах DDP, згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року «Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів міжнародної торгової палати» за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 47.

Це договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За доводами позивача, покупцем на виконання умов п. 2.4.1. договору здійснив попередню оплату згідно з платіжним дорученням № 145 від 21.05.2021 у розмірі 10 116,00 грн, проте відповідачем у строк, визначений п. 3.1. договору, не здійснено поставку товару.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію від 15.06.2021 № 3/2021 з вимогою повернути у дводенний строк сплачені авансом кошти у розмірі 10 116,00 грн, яка була залишена з боку відповідача без виконання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 10 116,00 грн, згідно з платіжним дорученням № 145 від 21.05.2021.

Докази поставки товару відповідачем або повернення вказаної суми коштів позивачу, на момент вирішення спору по суті суду не надано.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

На підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи той факт, що позивачем здійснено попередню оплату за договором № 6122/20 від 20.05.221 у сумі 10 116,00 грн, а відповідачем в свою чергу вимоги за договором не виконано, товар у строки, визначені п. 3.1. договору, не поставлено суд вважає позовну вимогу щодо повернення попередньої оплати у розмірі 10 116,00 грн обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 207,86 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексу України, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у п. 5.3. договору визначено, що у разі невиконання договірних термінів постачання продавець виплачує покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки від суми отриманого авансу.

Суд перевіривши розрахунок пені встановив, що останній є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не спростований відповідачем, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «БЕЗАНТ» в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Отто Майер Україна» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7; ідентифікаційний код 43647708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «БЕЗАНТ» (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, буд. 8Б, кв. 44; ідентифікаційний код 42663446) суму попередньої оплати у розмірі 10 116 грн 00 коп.; пеню у розмірі 207 грн 86 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2021.

Суддя Л.Г. Пукшин