РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/11937/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 16)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіжі сільськогосподарські продукти» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 16)

про стягнення 58 349,83 грн

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіжі сільськогосподарські продукти» про стягнення 58 349,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 20-19 на надання послуг від 02.01.2019, що підтверджується підписаними актами надання послуг № 192 в квітні 2019, № 251 у травні 2019, № 324 в червні 2019, № 392 в липні 2019, а саме, в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 45 073,38 грн. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача пені у розмірі 11 200,41 грн, інфляційні втрати у розмірі 859,04 грн, 3% річних у розмірі 1 217,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/11937/21 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала Господарського суду міста Києва від 27.07.2021.

Станом на 09.09.2021 конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

02.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свіжі сільськогосподарські продукти» (надалі - замовник/відповідач) та Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району» (надалі - виконавець/позивач) укладено договір № 20-19 на надання послуг (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець надає послуги по прибиранню території та вивезенню сміття після завершення виїзної торгівлі в Солом`янському районі за вказаними адресами: 1) вул. Освіти (в межах вулиць Вузівської та М. Кривоноса) ; 2) вул. Козицького (в межах вулиць Єреванської та Уманської); 3) вул. Керченська (в межах вулиць Донецької та Мартиросяна); 4) вул. Героїв Севастополя, 42 (в межах вулиць М. Донця та Героїв Севастополя, 35); 5) вул. Стадіонна (в межах вулиць Митрополити Василя Липківського та Богданівської); 6) просп. Космонавта Комарова,28 (до вул. Чумака) , згідно отриманої не менш ніж а добу до 14-00 год. по тел: 249-09-79 (диспетчер виконавця) інформації замовника із зазначенням дати та адреси проведеної виїзної торгівлі, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати зазначені послуги в порядку та в строки визначені даним договором. Зміна адрес та доповнення стосовно кількості разів проведення виїзної торгівлі можуть вноситися тільки за письмовою згодою сторін.

Згідно з п. 1.2. договору вартість послуг за місяць визначається за розцінками згідно наданої виконавцем та підписаної обома сторонами "Калькуляції вартості надання послуг по прибиранню території та вивезенню сміття після завершення виїзної торгівлі в Солом`янському районі (Додаток № 1, який є невід`ємною частиною цього договору) за адресами, зазначеними у п. 1.1. з розрахунку 20 016,30 грн, в т.ч. ПДВ 3 336,05 грн.

За умовами п. 2.1. договору, замовник на підставі рахунку, сплачує щомісячно в строк до 20 числа місяця, в якому надаються послуги, виконавцю у розмірі 50 % від договірної ціни за надання послуг. Кінцевий розрахунок замовник здійснює шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, казаний у розділі 7 на підставі рахунку із зазначенням договору в платіжному документі до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги згідно з актами надання послуг, які готує виконавець, і які підписуються уповноваженими особами обох сторін та скріплюються печатками обох сторін договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині виконання грошових зобов`язань - до їх повного виконання (п. 2.14. договору).

За доводами позивача, виконавцем належно виконано зобов`язання за договром по прибиранню території та вивезенню сміття після завершення виїзної торгівлі в Солом`янському районі протягом квітня-липня 2019 року, що підтверджується актами надання послуг, які підписанні уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, а саме: № 192 надання послуг в квітні 2019 на суму 20 016,30 грн; № 251 надання послуг в травні 2019 на суму 20 016,30 грн; № 324 надання послуг в червні 2019 на суму 10 008,16 грн; № 392 надання послуг в липні 2019 на суму 10 008,16 грн.

За твердженням позивача, відповідачем в порушення умов договору, було частково оплачено № 192 надання послуг в квітні 2019 (неоплаченою залишилася сума 5 040,76 грн) та повністю не оплачено акти за травень-липень у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 45 073,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем були надані послуги по прибиранню території та вивезенню сміття після завершення виїзної торгівлі в Солом`янському районі протягом квітня-липня 2019 року, що підтверджується актами надання послуг, які підписанні уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, а саме: № 192 надання послуг в квітні 2019 на суму 20 016,30 грн; № 251 надання послуг в травні 2019 на суму 20 016,30 грн; № 324 надання послуг в червні 2019 на суму 10 008,16 грн; № 392 надання послуг в липні 2019 на суму 10 008,16 грн.

Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався у повному обсязі, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 45 073,38 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 2.1. договору, замовник на підставі рахунку, сплачує щомісячно в строк до 20 числа місяця, в якому надаються послуги, виконавцю у розмірі 50 % від договірної ціни за надання послуг. Кінцевий розрахунок замовник здійснює шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, казаний у розділі 7 на підставі рахунку із зазначенням договору в платіжному документі до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги згідно з актами надання послуг, які готує виконавець, і які підписуються уповноваженими особами обох сторін та скріплюються печатками обох сторін договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, приймаючи до уваги п. 2.1. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги згідно з актами надання послуг.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 45 073,38 грн обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 200,41 грн, інфляційні втрати у розмірі 859,04 грн та 3% річних у розмірі 1 217,00 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексу України, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у п. 2.3. договору визначено, що у разі прострочення замовником грошового зобов`язання, на вимогу виконавця, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, у межах визначених позивачем періодів нарахування та сум, судом встановлено, що їх розмір становить більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, то до стягнення підлягають суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, у заявленому позивачем розмірах.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіжі сільськогосподарські продукти» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 16; ідентифікаційний код 42063969) на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 16; ідентифікаційний код 31806946) заборгованість у розмірі 45 073 грн 38 коп.; пеню у розмірі 11 200 грн 41 коп.; інфляційні втрати у розмірі 859 грн 04 коп.; 3% річних у розмірі 1 217 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.09.2021.

Суддя Л.Г. Пукшин