ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1184/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Вакаренко І.В.,

від відповідача Акименко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой про розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення, стягнення заборгованості в загальній сумі 4469659,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой про:

- розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 001/57 від 23.12.2019 р.;

- виселення відповідача із нежитлових будівель, загальною площею 1675,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8А;

- стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 4411000,14 грн. та пені за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 58659,41 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне.

Так, позивач вказує, що між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой укладений договір оренди № 001/57 від 20.04.2017 р., відповідно до якого відповідачу надано в строкове платне користування об`єкт комунальної власності нежитлові будівлі, загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А, строком до 20.03.2020 р.

При цьому позивач зазначає, що 23.12.2019 р. між Департаментом та ТОВ Будівельна компанія Будстрой укладено договір оренди № 001/57 в нотаріальній формі, нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 720, предметом якого залишилися вказані вище нежитлові приміщення. Строк дії договору встановлено до 01.01.2045 р.

Водночас, за ствердженнями позивача, в порушення ст.ст. 11, 526 ЦК України, ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна відповідач неналеж ним чином виконує взяті на себе за договором оренди зобов`язання, ним систематично не сплачується орендна плата, що є порушенням умов договору, визначених в п.п. 2.2, 2.4 договору оренди (щодо сплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі). Тим самим, як вказує позивач, відповідачем також порушуються вимоги ст. 762 Цивільного кодексу України, ч. 1, 4 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна, якими визна чені обов`язки орендаря по сплаті орендної плати.

Як вказує позивач, із розрахунку заборгованості від 11.12.2020 р. вбачається, що відповідачем систе матично не сплачується орендна плата у повному обсязі та заборгованість станом на 06.04.2021 р. становить 4411000,14 грн. за період з 20.07.2017 р. по 31.03.2021 р.

Крім того позивач додає, що згідно з п. 5.2 договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України, Закону України Про відповідальність за не своєчасне виконання грошових зобов`язань відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне вне сення орендної плати, що станом на 06.04.2021 р. становить 58659,41 грн.

З урахуванням зазначеного, за ствердженнями позивача, несплата орендної плати є істотним порушенням умов дого вору оренди, адже зазначені кошти є такими, які недоотримано міським бюджетом м. Одеси.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін при суттєвому порушенні договору іншою стороною. Суттєвим є таке порушення договору стороною, коли внаслідок заданої таким по рушенням шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

В даному випадку, як зазначає позивач, другою стороною є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, який при укладанні договору оренди нежитлових приміщень з відповідачем діяв в інтересах територіальної громади м. Одеса, розраховував на повне та своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати відповідачем і, як наслідок, систематичне поповнення місцевого бюджету, однак через неповну й несистематичну несплату орендної плати відповідачем, позивач був позбавлений такої можливості.

Наразі посилаючись на ст. 291 ГК України та п. 3.3 договору оренди, позивач зазначає, що договір оренди № 52/33 від 11.01.2010 р. підлягає розірванню у судовому порядку, оскільки відповідачем систематично істотно порушуються умови договору, зокрема у зв`язку з невнесенням відповідачем орендної плати.

Водночас позивач додає, що статтею 785 Цивільного кодексу України та п. 4.7 договору оренди встановлено обов`язок орендаря у разі закінчення строку дії договору оренди або у випадку його дострокового розірвання повернути орендоване майно за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Відтак, за ствердженнями позивача, відповідач підлягає виселенню з нежитлових будівель загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.04.2021 р. вказану позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вх. № 1225/21) залишено без руху, оскільки наданий до позовної заяви розрахунок позовних вимог не є обґрунтованим, а також відсутні належні докази сплати заявником судового збору за поданий позов у встановленому законом розмірі. Крім того, судом встановлено, що позивачем до суду не надано доказів припинення дії договору № 001/57 від 20.04.2017 р. та доказів передачі відповідачу в оренду спірних нежитлових приміщень за новим договором оренди № 001/57 від 23.12.2019 р.

20.05.2021 р. до господарського суду від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 13668/21), в якій позивачем надано докази сплати заявником судового збору за поданий позов у встановленому законом розмірі, а також зазначено, що договір оренди від 23.12.2019 р. № 001/57 є договором у новій редакції договору від 20.04.2017 р. № 001/57, а тому не потребує підписання нового акта приймання-передачі у даному випадку.

При цьому 21.05.2021 р. від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшла до господарського суду заява про усунення недоліків (вх. № 13771/21), до якої позивачем додано обґрунтований розрахунок сум, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2021 р. позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1184/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 14 червня 2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2021 р. у справі № 916/1184/21 підготовче засідання відкладено на 02 липня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р. у справі № 916/1184/21 підготовче засідання відкладено на 22 липня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.07.2021 р. у справі № 916/1184/21 продовжено строк підготовчого провадження, при цьому підготовче засідання відкладено на 25.08.2021 р. з огляду на неявку представника відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.08.2021 р. у справі № 916/1184/21 підготовче засідання призначено на 26 серпня 2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Петрова В.С. у відпустці 25.08.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.08.2021 р. у справі № 916/1184/21 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 13 вересня 2021 р.

У судовому засіданні господарського суду 13 вересня 2021 р. по справі № 916/1184/21 було протокольно оголошено перерву до 27 вересня 2021 року о 09 год. 30 хв.

23.09.2021 р. представником відповідача подано до господарського суду пояснення по суті справи, в яких відповідач вказує, що за умовами договору оренди нерухомого майна № 001/57, укладеного 23 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове оплатне користування об`єкт оренди - нежитлові будівлі, загальною площею 1675,9 кв.м, що розташоване за адресою: місто Одеса, вулиця Сегедська, 8А. При цьому відповідач наголошує, що позивачем умови названого вище договору щодо передачі об`єкта оренди в оренду виконані не були, що підтверджується відсутністю з цього приводу підписаного між сторонами акту прийому-передачі в оренду, а отже об`єкт оренди не був переданий відповідачу в оренду у порядку, визначеному діючим законодавством України. Також, посилаючись на ст. 283 ГК України, ч. 1 ст. 759 ЦК України, відповідач зазначає, що майно у користування передається за плату, а тому у зв`язку із відсутністю зафіксованого факту передачі майна в користування у позивача відсутні підстави нарахування та сплати орендної плати. Таким чином відповідач зауважує, що невиконання саме позивачем умов договору щодо передачі майна в оренду стало підставою неможливості сплати відповідачем орендної плати.

Крім того, відповідач додає, що позивач вказує про виникнення у відповідача заборгованості за період з 20 липня 2017 року по 31 березня 2021 року, що є незрозумілим, за яким саме договором виникла сума заборгованості, оскільки якщо мова йде про договір, який позивач вимагає розірвати, то його було укладено тільки у 2019 році. В свою чергу, за ствердженнями відповідача, зі змісту позовної заяви випливає, що спірний договір є продовженням, тобто викладеним у новій редакції договору від 20 квітня 2017 року, хоча у договорі від 2019 року немає жодної про це згадки.

У той же час відповідач зазначає, що якщо позивач вважає, що заборгованість виникла за договором від 2017 року, то у даному випадку відповідач зауважує, що вказаний договір не є предметом спору справи, що розглядається судом, а обставини щодо умов його виконання чи невиконання також не є та не можуть бути предметом дослідження у цієї справі. Більш того, відповідач додає, що якщо мова йде про договір від 2017 року, продовженням якого як вважає позивач є договір від 2019 року, то на даний час відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з цією вимогою до суду, оскільки строк позовної давності щодо розірвання договору оренди сплив 20 квітня 2020 року, а позивач звернувся до суду 28 квітня 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Окремо відповідач зауважує, що спірне майно - нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Сегедська, 8а, з лютого 2010 року перебувало в судовому спорі за адміністративним позовом Міністерства транспорту та зв`язку України до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Комунального підприємства Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси від 09 жовтня 2008 року № 1208 (справа № 2а-1328/10/2670). Вказана справа, за ствердженнями відповідача, після перегляду Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 15 квітня 2020 р.) була об`єднана зі справою № 17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 (916/2852/13), яка розглянута господарським судом Одеської області, в результаті чого рішенням суду від 23 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні вимог Міністерства інфраструктури України до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення від 09 жовтня 2008 року № 1208 із змінами, внесеними рішенням від 25 листопада 2008 року № 1315. При цьому, як вказує відповідач, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення господарського суду Одеської області у цій справі залишено без задоволення. Між тим відповідач додає, що предметом спору у цій справі була в т.ч. законність рішення виконавчого комітету Одеської міської ради щодо реєстрації права комунальної власності Одеської міської ради на спірний об`єкт. Таким чином, як стверджує відповідач, з огляду на те, що об`єкт оренди перебував в судовому спорі, відповідач також не мав об`єктивної змоги використовувати його за призначенням згідно умов спірного договору оренди.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі серія САС № 197750 від 24 жовтня 2008 року територіальній громаді в особі Одеської міської ради належить на праві комунальної власності об`єкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А, та який в цілому складається з будівель літ. А, Б, В, И, Е, загальною площею 1675,9 кв.м, основною площею 796,1 кв.м, відображених у технічному паспорті від 15.10.2008 р.

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22046814 від 03.03.2009 р., Комунальним підприємством Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості зареєстровано право власності за територіальною громадою в особі Одеської міської ради на об`єкт нежитлові будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А (реєстраційний номер об`єкту 26613571); підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності серія САС № 197750 від 24.10.2008 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Так, 20 квітня 2017 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой (орендар) був укладений договір оренди № 001/57 нежилих приміщень, згідно п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові будівлі загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А (далі за текстом - об`єкт оренди).

Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП ОМБТІ та РОН Виконавчого комітету Одеської міської ради 15 жовтня 2008 року.

Ринкова вартість об`єкту оренди становить 8120580,00 грн. (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений ПП Дельта Консалтінг сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 16292/14, виданий 15 квітня 2014 р. Фондом державного майна України.

Згідно п. 1.2 договору від 20.04.2017 р. передача в оренду об`єкту, зазначеного у п. 1.1 цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України Про оренду державного та комунального майна, на підставі розпорядження міського голови № 348 від 20 квітня 2017 р. Про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой нежитлових будівель загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А.

Відповідно до п. 1.3 договору від 20.04.2017 р. термін його дії встановлено з 20 квітня 2017р. до 20 березня 2020 р.

В п. 2.1 договору від 20.04.2017 р. визначено, що орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 року зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради.

Згідно п. 2.2 договору від 20.04.2017 р. за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 68889,59 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Орендні платежі починають нараховуватися з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі орендованих приміщень.

Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п. 2.4 договору від 20.04.2017 р.).

За умовами п. 3.4 договору від 20.04.2017 р. орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду нежилого приміщення згідно з п. 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Положеннями п. 4.1 договору від 20.04.2017 р. визначено, що вказані у п. 1.1 приміщення орендодавцем передаються орендарю виключно для розміщення приватного дошкільного навчального закладу.

В п. 4.7 договору від 20.04.2017 р. визначено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-дениий термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Згідно п. 4.11 договору від 20.04.2017 р. орендар зобов`язується щоквартально здійснювати перевірку розрахунків з орендної плати з орендодавцем не пізніше 20 числа наступного місяця звітного кварталу. Результати перевірки оформлюються актом, що підписується обома сторонами.

Відповідно до п. 5.1 договору від 20.04.2017 р. за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства.

Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

Пунктом 5.2 договору від 20.04.2017 р. передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження на нових умовах, у разі належного виконання ним умов договору та за відсутності у орендодавця наміру передачі об`єкта оренди на наступний термін на конкурсних засадах (п. 7.7 договору від 20.04.2017 р.).

Згідно п. 7.11 договору від 20.04.2017 р. дія договору оренда припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренда за участю орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; інших випадках, передбачених чинним законодавством.

В п. 7.17 договору від 20.04.2017 р. передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами.

Сторонами до договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р. підписано додаток „Розрахунок орендної плати по договору оренди № 001/57 від 20.04.2017 р..

Між тим, як вказує позивач, відповідач всупереч ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п.п. 2.2, 2.4 договору оренди від 20.04.2017 р. не виконував належним чином зобов`язання за вказаним договором оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по орендній платі за період з 20.07.2017 р. по 22.12.2019 р. включно в розмірі 2795085,51 грн., що заявлена до стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

20.07.2017 р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой підписано акт прийому-передачі нежилих приміщень, що передається в оренду ТОВ БК Будстрой.

Таким чином господарський суд зазначає, що відповідач з моменту прийняття в оренду нежитлових приміщень згідно п. 2.2, 2.4 договору від 20.04.2017 р. мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату до 15 числа поточного місяця. Однак, як з`ясовано судом, в порушення умов вказаного договору № 001/57 від 20.04.2017 р. відповідачем у період з 20.07.2017 р. по 22.12.2019 р. не вносилась передбачена договором орендна плата, у зв`язку з чим сума боргу відповідача за вказаний період складає 2795085,51 грн., розрахунок якої позивачем додано до заяви про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 62) та не оспорено відповідачем.

Більш того, на підтвердження протилежного відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Наразі суд також враховує те, що відповідно до п. 4.11 договору від 20.04.2017 р. відповідач зобов`язався щоквартально здійснювати перевірку розрахунків з орендної плати з орендодавцем не пізніше 20 числа наступного місяця звітного кварталу. Результати перевірки оформлюються актом, що підписується обома сторонами.

Також позивачем було направлено на адресу орендаря відповідача претензію від 18.12.2020 р. № 01-13/5189, в якій останньому було запропоновано в місячний строк сплатити заборгованість по орендній платі та пеню. Однак, заборгованість відповідачем не була сплачена.

Так, несплата відповідачем орендної плати за вище вказаним договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р. є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р. за період з 20.07.2017 р. по 22.12.2019 р. включно в розмірі 2795085,51 грн.

Крім того, як свідчать матеріали справи, 23 грудня 2019 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой (орендар) укладено договір оренди № 001/57 нежилих приміщень, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові будівлі загальною площею 1675,9 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять цілих та дев`ять десятих) кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А (далі за текстом - об`єкт оренди).

Нежитлові будівлі належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 24.10.2008 року, Серія САС №197750, державна реєстрація права власності на які проведена в реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний № 26613571.

Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП ОМБТІ та РОН 15.10.2008 року.

Ринкова вартість об`єкта оренди становить 8120580 грн. 00 коп. (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений Дельта Консалтінг (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 636/18 від 15.08.2018 р., виданий Фондом державного майна України).

Згідно п. 1.2 договору від 23.12.2019 р. передача в оренду об`єкта, зазначеного у п. 1.1 цього договору, здійснюється на підставі Цивільного, Господарського кодексів України, Закону України Про оренду державного та комунального майна.

В п. 1.3 договору від 23.12.2019 р. сторони погодили, що останній укладено до 01.01.2045 року.

За умовами п. 2.1 договору від 23.12.2019 р. орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунальної майна, рішення Одеської міської ради № 4214-VII від 30.01.2019 р. Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

В п. 2.2 договору від 23.12.2019 р. сторони погодили, що за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, від підписання договору оренди, місяць 86213,49 грн. (без урахування податку на додану вартість) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.3 договору від 23.12.2019 р. до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями.

Пунктом 2.4 договору від 23.12.2019 р. передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

За умовами п. 2.5 договору від 23.12.2019 р. розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випалюй передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання/неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плаї своєчасно та в повному обсязі (п. 3.3 договору від 23.12.2019 р.).

Згідно п. 3.4 договору від 23.12.2019 р. орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду нежитлові будівлі згідно з п. 1.1 цього договору актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

В п. 4.1 договору від 23.12.2019 р. сторони погодили, що вказані у п. 1.1 нежитлові будівлі орендодавцем передаються орендарю виключно для розміщення приватного дошкільного навчального закладу.

За умовами п. 4.7 договору від 23.12.2019 р. після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Згідно п. 4.11 договору від 23.12.2019 р. орендар зобов`язується щоквартально здійснювати перевірку розрахунків з орендної плати з орендодавцем не пізніше 20 числа наступного місяця звітного кварталу. Результати перевірки оформлюються актом, що підписується обома сторонами.

В п. 5.1 договору від 23.12.2019 р. сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства.

Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

Відповідно до п. 5.2 договору від 23.12.2019 р. за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

В п. 5.3 договору від 23.12.2019 р. передбачено, що у разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкта оренди. Також орендодавець має право відмовитись від договору оренди у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, невиконання поточного та капітального ремонту в порядку, передбаченому цим договором та законодавством України. У разі відмови орендодавця від договору оренди, договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

За умовами п. 7.4 договору від 23.12.2019 р. суперечки, що виникають між сторонами у ході виконання умов договору оренди, вирішуються за згодою сторін. Якщо згоди не досягнуто, справа передається на розгляд до господарського суду Одеської області.

Згідно п. 7.6 договору від 23.12.2019 р. останній може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди.

У разі розірвання договору в судовому порядку або відмови від договору оренди в продовж його строку, внаслідок невиконання обов`язків за договором, всі невід`ємні поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від цього майна без нанесення йому збитку, здійснених орендарем при проведенні капітального ремонту та реконструкції за час його оренди за рахунок власних коштів, залишаються у власності орендодавця безкоштовно і компенсації не підлягають.

Відповідно до п. 7.11 договору від 23.12.2019 р. дія договору оренда припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренда за участю орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п. 7.13 договору від 23.12.2019 р. вступ орендаря у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням акта приймання-передачі вказаних приміщень.

В п. 7.17 договору від 23.12.2019 р. передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами.

Розділом 8 договору від 23.12.2019 р. сторони передбачили додатки до договору, а саме: розрахунок орендної плати (п. 8.1) та акт приймання-передачі (п. 8.2).

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторонами до договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. підписано додаток „Розрахунок орендної плати по договору оренди № 001/57 від 23 грудня 201_.

Вказаний договір оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 720.

За ствердженнями позивача, відповідач всупереч ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п.п. 2.2, 2.4 договору оренди від 23.12.2019 р. не виконував належним чином зобов`язання за вказаним договором оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по орендній платі за період з 23.12.2019 р. по 31.03.2021 р. включно в розмірі 1615914,63 грн., що заявлена до стягнення.

Так, відповідно до п. 3.4 договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду нежитлові будівлі згідно з п. 1.1 цього договору актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

При цьому положеннями п. 7.13 договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. сторони погодили, що вступ орендаря у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням акта приймання-передачі вказаних приміщень.

Таким чином, як свідчить викладене вище, сторонами у вказаних пунктах договору № 001/57 від 23.12.2019 р. погоджено порядок передачі орендарю в оренду нежитлових приміщень, а також момент вступу орендаря у користування спірними приміщеннями, а саме з підписанням акта приймання-передачі приміщень.

В п. 8.2 вказаного договору оренди передбачено в якості додатку „Акт приймання-передачі.

Водночас господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять відповідного акту приймання-передачі між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой нежилих приміщень до договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р., за яким відповідачу було би передано у користування нежитлові будівлі загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що фактично спірне орендоване приміщення загальною площею 1675,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8А, не було передано на виконання договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. від орендодавця орендарю.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що договір оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р., укладений в нотаріальній формі, є продовженням договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р., оскільки його предметом залишилися ті ж нежитлові приміщення, загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8-А. Адже, по-перше, договір № 001/57 від 23.12.2019 р. є новим окремим договором зі своїми істотними погодженими сторонами умовами; по-друге, вказаний договір № 001/57 від 23.12.2019 р. не містить в собі зазначення про те, що він є продовженням іншого договору, а саме договору № 001/57 від 20.04.2017 р.; по-третє, положеннями вказаного договору № 001/57 від 23.12.2019 р. сторони чітко визначили порядок передачі орендарю в оренду нежитлових приміщень, а також момент вступу орендаря у користування спірними приміщеннями.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту передачі та отримання відповідачем у користування спірних приміщень позивача саме за договором № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаного між сторонами акту приймання-передачі таких приміщень в оренду, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой заборгованості з орендної плати за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. в розмірі 1615914,63 грн. Адже доказів вступу відповідача як орендаря до використання об`єкту оренди за цим договором № 001/57 від 23.12.2019 р., як це передбачено п. 7.13 договору, позивачем до суду не надано.

Між тим господарським судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що заборгованість за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р. не є предметом спору у даній справі, оскільки позивачем у позовній заяві зазначено про укладення вказаного договору між сторонами, при цьому із тексту позовної заяви та розрахунку позовних вимог чітко вбачається про зазначення позивачем заборгованості у відповідача з орендної плати, починаючи із 20.07.2017 р. по 22.12.2019 р. (за договором від 20.04.2017 р.) та із 23.12.2019 р. по 31.03.2021 р. (за договором від 23.12.2019 р.).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. за період з 16.04.2020 р. по 31.03.2021 р. в загальному розмірі 58659,41 грн., розрахунки якої наведено в заяві про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 62), суд зазначає наступне.

Такі правові наслідки як сплата неустойки настають саме у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.2 договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. встановлено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

З огляду на встановлення судом відсутності підстав для здійснення відповідачем сплати орендної плати за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. і самої заборгованості відповідача перед позивачем, відповідно це виключає можливість застосування до відповідача такої міри відповідальності як нарахування пені, що заявлена до стягнення.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, нарахованої за порушення грошового зобов`язання суми пені в розмірі 58659,41 грн., є безпідставними з огляду на відсутність у відповідача самого грошового зобов`язання.

Стосовно вимоги позивача про розірвання договору оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. та виселення з орендованого нежитлового приміщення, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч. 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно п. 7.11 договору від 23.12.2019 р. дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

В п. 3.3 договору від 23.12.2019 р. передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

Виходячи за наведеного, умовами договору від 23.12.2019 р. та чинним законодавством передбачена можливість розірвання договору саме у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

Так, підставою для розірвання спірного договору оренди нежилих приміщень від 23.12.2019 р. позивачем визначено невиконання відповідачем зобов`язання щодо внесення орендної плати.

Між тим, господарським судом вище встановлено, що відсутні підстави для здійснення відповідачем сплати орендної плати за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. та самої заборгованості відповідача перед позивачем, що в свою чергу виключає можливість розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 001/57 від 23.12.2019 р.

Поряд з цим позивачем заявлено вимогу про виселення відповідача зі спірних нежитлових будівель, загальною площею 1675,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8А, саме з підстав розірвання договору оренди нежилого приміщення № 001/57 від 23.12.2019 р.

В ч. 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Згідно п. 4.7 договору оренди від 23.12.2019 р. після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

В свою чергу оскільки спірний договір оренди № 001/57 нежилих приміщень від 23.12.2019 р. не розірвано судом, відповідно відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку повернення вказаних нежитлових приміщень у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому було його одержано в оренду.

Отже, вимоги позивача про виселення відповідача із нежитлових будівель загальною площею 1675,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 8А, які є похідними від вимог про розірвання договору приміщення № 001/57 від 23.12.2019 р., не підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності у частині розірвання договору оренди нежилих приміщень від 23.12.2019 р., суд зазначає наступне.

Визначення поняття позовної давності міститься в статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої ст. 260 Цивільного кодексу України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

В ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Відповідний правовий висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 001/57 від 23.12.2019 р., відповідно відсутні підстави для застосування позовної давності до заявленої позивачем вимоги про розірвання вказаного договору.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради частково обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 41926,28 грн. (2795085,51 грн. х 67044,89 грн./ 4469659,55 грн.).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой про розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення, стягнення заборгованості в загальній сумі 4469659,55 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой (65113, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 31, кв. 5; ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ; р/р UA3034299 в ДКСУ м. Київ) заборгованість з орендної плати за договором оренди № 001/57 нежилих приміщень від 20.04.2017 р. в сумі 2795085/два мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч вісімдесят п`ять/грн. 51 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 41926/сорок одна тисяча дев`ятсот двадцять шість/грн. 28 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будстрой відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01 жовтня 2021 р.

Суддя В.С. Петров