СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р. Справа № 905/325/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" (вх.№2181 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 у справі № 905/325/21, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Матюхіним В.І., повний текст складено 24.06.2021,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком", м. Бахмут, Донецька область,

до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, м. Краматорськ, Донецька область,

про стягнення 1760489,43 грн

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Данком", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про стягнення 1760489,43 грн заборгованості за договором про закупівлю послуг з поточного ремонту від 07.09.2018 № 75/18.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 509, 525, 526, 875, 882 ЦК України обґрунтовані тим, що позивачем виконані зобов`язання щодо надання послуг з поточного середнього ремонту об`єкта (дорожнього покриття автомобільної дороги 00544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590) за договором від 07.09.2018 № 75/18 в повному обсязі, тоді як відповідач ухиляється від прийняття виконаних робіт за цим договором на суму 1760489,43 грн, підписання відповідних актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 06.11.2019, та, відповідно, їх оплати, а отже, сума заборгованості за вказаним договором у розмірі 1760489,43 грн підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про стягнення 1760489,43 грн заборгованості в повному обсязі.

Вказане рішення місцевого господарського суду з посиланням на приписи статей 6, 626, 628, 638, 837, 843, 849, 882 Цивільного кодексу України мотивоване тим, що надані позивачем акти виконаних робіт (форма КБ-2в) не підписані замовником та не містять відомостей про його відмову від підписання цих актів чи будь-яких зауважень з боку останнього, а тому суд дійшов висновку про оформлення цих актів з порушенням вимог чинного законодавства та неналежність таких доказів. Також суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог, зазначивши про те, що під час розгляду справи встановлений факт неякісного виконання робіт протягом 2019 року; позивачем не доведено усунення недоліків (дефектів), виявлених під час комісійного обстеження у кінці 2019 року та першій половині 2020 року; ухилення відповідача від додаткового комісійного обстеження об`єкту не є доказом усунення позивачем дефектів, встановлених в акті обстеження від 03.04.2020; умовами укладеного договору та нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок замовника оплатити неякісно виконану роботу; спочатку підрядник має усунути недоліки (дефекти) за власний рахунок, потім має бути здійснене спільне комісійне обстеження з оформленням відповідного акту і тільки після цього (за умови підтвердження якісного виконання підрядних робіт) мають відбуватись розрахунки, чого у даному випадку дотримано не було.

Також, на думку суду першої інстанції, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки у випадку, коли за його твердженням, замовник ухиляється від повторного комісійного обстеження, підрядник має примусити останнього до вчинення дій, передбачених умовами договору і чинним законодавством, а не звертатись з позовом про стягнення коштів за роботи, виконання яких належним чином не оформлене (не підтверджене).

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Данком" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 у справі №905/325/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також апелянт просить стягнути з Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації на його користь витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, та на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зокрема, позивач з посиланням на приписи частини 4 статті 882 ЦК України та практику Верховного Суду вказує на те, що чинним законодавством презюмується дійсність акта виконаних робіт навіть у випадку підписання його однією стороною, а тому висновок суду першої інстанції про неприйнятність наданих позивачем актів є передчасним. Водночас, позивач заперечує проти висновків суду про доведеність відмови виконавця від підписання акта обстеження від 22.11.2019, та вказує про те, що за результатами цього обстеження йому не було надано будь-яких висновків або вказівок щодо подальших дій стосовно здачі-прийняття робіт на об`єкті, що підтверджується листом від 17.12.2019 вих. №1038; відмінність недоліків, відображених в акті обстеження від 22.11.2019, від недоліків, зазначених в акті обстеження від 03.04.2020, з урахуванням того, що жодних робіт за цей період позивачем не виконувалось. При цьому, за твердженням позивача, виявлені під час комісійного обстеження об`єкта 03.04.2020 (після зимового періоду) недоліки, результати якого визнаються обома сторонами, не свідчать про існування цих недоліків станом на 22.11.2019 або неякісне виконання робіт, оскільки причиною появи таких дефектів зі спливом такого терміну могла бути сукупність чинників природного та техногенного характеру, можливі недоліки проектної документації тощо. Щодо обсягу виконаних робіт згідно актів від 06.11.2019, то позивач вказує на необґрунтованість посилання позивача про виконання робіт на частині спірного об`єкта (площею 270 кв.м) іншою підрядною організацією, оскільки умовами укладеного між сторонами договору цього не передбачено, в актах обстеження об`єкта від 22.11.2019 та 03.04.2020 відсутні будь-які зауваження щодо облаштування дорожнього з`їзду загальною площею 270 кв.м. Також апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про неналежність обраного позивачем способу захисту порушених прав, оскільки відповідно до норм чинного законодавства виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт.

При цьому, позивачем додано да апеляційної скарги лист Держаного підприємства "Державний дорожній науково-дослідний інститут імені М.П. Шульгіна" ДП "ДерждорНДІ" Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) від 24.06.2019 №19.2-12-664, в якому зазначено про те, що при прийманні закінчених робіт відбирання кернів потрібно здійснювати у період не раніше ніж через добу та не пізніше шести місяців після влаштування відповідних шарів, на підтвердження неналежності запропонованого судом першої інстанції способу захисту порушених прав позивача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" (вх.№2181 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 та призначено її до розгляду на 16 вересня 2021 року, про що повідомлено учасників справи в порядку статей 120, 268 ГПК України.

03.08.2021 до Східного апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку від Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів за допомогою системи "Easycon", яке ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 задоволено.

08.09.2021 на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду від Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10452), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не було встановлено факту належного виконання робіт позивачем за спірним договором, акти обстеження від 22.11.2019 та 03.04.2020 свідчать про наявність недоліків, які продовжують прогресувати, мотиви відмови замовника від підписання актів виконаних робіт є обґрунтованими, а тому вважає, що презумпція правомірності цих актів, підписаних лише з боку підрядника, в даному випадку не застосовується. Крім того, відповідач вказує на те, що додані позивачем докази до апеляційної скарги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не може їх прийняти в силу вимог процесуального законодавства.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 16.09.2021 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представника апелянта, який надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів апеляційної скарги та підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Представник відповідача зазначив про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на неї, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Щодо доданих позивачем до матеріалів апеляційної скарги додаткових доказів, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх прийняття під час апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Частиною 1, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (частина 7 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта, а також підтвердження такими доказами фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що додані до суду апеляційної інстанції нові докази не були предметом розгляду під час ухвалення оскаржуваного рішення, а заявниками не доведено належними та допустимими доказами під час апеляційного розгляду справи неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2018 між Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації (далі - замовник) в особі директора департаменту Литвинова А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Данком" (далі - виконавець) в особі директора Устименко В.С. укладено договір про закупівлю послуг з поточного ремонту № 75/18, згідно з умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги (ДК 021:2015-45233142-6-ремонт доріг) «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» (п.1.1 договору) (т.1, а.с.9-18).

Склад та обсяги послуг з поточного середнього ремонту визначаються на підставі кошторисної документації (п.1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що надання послуг, передбачених пунктом 1.1 договору, повинно відбуватись відповідно, але не виключно, до норм і правил, наведених у цьому пункті:

ДБН А.3.1-5:2016 Організація будівельного виробництва;

СОУ 42.1-8:2014 Настанова щодо прийняття робіт з поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування;

СОУ 42.1-7:2013 Автомобільні дороги. Інженерно-технічний супровід будівництва об`єктів дорожнього комплексу;

ДСТУ Б.В.2.7-127:2015 Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон щебенево-мастикові. Технічні умови.

ДБН В.2.3-4:2015 Автомобільні дороги;

Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 21.01.2015 № 7 «Про забезпечення якості при виконанні дорожніх робіт»;

СОУ 45.2-8:2008; НПАОП 63.21-1.01-09 Правила охорони праці під час будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг;

ДСТУ 2587:2010 Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування;

ДСТУ 4100:2014 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування;

ДСТУ 7168:2010 Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні тимчасові. Загальні технічні умови;

ГБН Г.1-218-182:2011.Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт;

СОУ 42.1-5:2018 Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи автомобільні дороги та мости.

Відповідно до пункту 2.1 договору договірна ціна послуг, виконання яких доручається виконавцеві, становить 67970700,00 грн, у тому числі ПДВ 11328450,00 грн.

Згідно з пунктом 2.3 договору фінансування здійснюється за рахунок коштів обласного бюджету.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 договору виконавець розпочинає надання послуг протягом 10-ти календарних днів з моменту укладення договору і забезпечує їх завершення в строк до 30.11.2018; перегляд термінів надання послуг можливо за згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди.

Розділом 4 цього договору передбачено права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору замовник зобов`язаний: сплачувати виконавцю надані послуги, за умови наявності відповідного бюджетного фінансування, виключно в межах ціни договору (4.1.1); приймати надані послуги згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3) за умови дотримання виконавцем пункту 10.1 договору (4.1.2); забезпечити здійснення технічного нагляду за відповідністю якості наданих послуг діючим нормативним документам (4.1.3); негайно повідомити виконавця про виявлені недоліки при наданні послуг (4.1.4); при виявленні відхилень від діючих норм при наданні послуг видати виконавцю відповідний припис і не приймати послуги до усунення недоліків за рахунок коштів виконавця (4.1.5).

Згідно з пунктом 4.2 договору замовник має право: контролювати надання послуг у будь-який час до завершення їх виконання за договором (п.4.2.1); зменшувати обсяг надання послуг та загальну вартість цього договору залежно від фактичного обсягу видатків замовника. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору (4.2.2); повернути виконавцю документи для оплати, в тому числі акти виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3), без здійснення оплати в разі їх неналежної підготовки та оформлення (відсутність необхідних підтверджуючих документів, невідповідність наданих розрахунків вимогам чинного законодавства у сфері ціноутворення, відсутність печатки, підписів тощо) або подання їх у неповному обсязі (4.2.3); у разі, якщо виконавець відступив від умов договору, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення у розумний строк цих недоліків або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків (4.2.4); замовник має право відмовитися від договору частково чи в повному обсязі, на умовах, встановлених цим договором (4.2.5).

Відповідно до пункту 4.3 виконавець зобов`язаний, зокрема: забезпечити надання послуг в порядку та у строки, встановлені цим договором (4.3.1); забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам договору та нормативним актам (4.3.2); надавати послуги у відповідності до договірної ціни та затвердженої кошторисної документації (4.3.3); передати замовнику у порядку передбаченому законодавством надані послуги (4.3.7); у разі виявлення недоліків, допущених виконавцем, сторонами складається акт дефектів із зазначенням термінів (строків) їх усунення. Усунення виявлених недоліків здійснює виконавець за власний рахунок (4.3.8).

Згідно з пунктом 4.4.1 договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги за умовами, визначеними у пункту 4.1.1 цього договору.

Пунктом 10 договору передбачені умови контролю за якістю послуг, матеріалів.

Зокрема, згідно з пунктами 10.1, 10.2, 10.3 договору виконавець повинен надати передбачені цим договором послуги замовнику, якість яких відповідає умовам та вимогам нормативних документів, зазначених у пункті 1.4 цього договору, технічним умовам та іншим діючим нормативним актам; замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами наданих послуг відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому цим договором. Замовник має право контролювати якість і обсяг матеріальних ресурсів до моменту їх використання для надання послуг та в процесі надання послуг на об`єкті; замовник забезпечує здійснення технічного нагляду за відповідністю послуг та матеріальних ресурсів вимогам, встановленим у нормативній та кошторисній документації.

У разі виявлення невідповідності наданих послуг кошторисній документації, нормам і правилам, іншим нормативним документам, представник, який здійснює технічний нагляд за виконанням робіт видає виконавцю припис про усунення допущених недоліків, а за необхідності про призупинення послуг. Матеріали, що не відповідають нормативним вимогам, мають негайно усуватися з ділянки надання послуг і замінюватись за рахунок виконавця. Неякісно надані послуги, у тому числі надані з використанням матеріальних ресурсів, що не відповідають встановленим вимогам, замовником не оплачуються. Виконавець у визначені замовником терміни (строки) зобов`язаний привести їх у відповідність до встановлених вимог.

Якщо виконавець не усуне в обумовлені терміни (строки) виявлені недоліки, замовник має право залучати до цього третіх осіб з компенсацією витрат за рахунок виконавця, у тому числі шляхом утримання відповідних сум при розрахунку за надані послуги (10.5 договору).

Пунктом 11 договору передбачений порядок передання та прийняття послуг.

Відповідно до пункту 11.1 договору замовник розпочинає перевірку фізичних показників та прийняття наданих послуг після одержання повідомлення від виконавця про готовність їх передавання.

Прийняття наданих послуг проводиться у відповідності з діючими нормами, правилами, стандартами та інструкціями (п.11.2 договору)

Передавання послуг виконавцем і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в), підписаними обома сторонами. Представник замовника протягом п`яти робочих днів перевіряє надання послуг згідно наданого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань. Виконавець надає для перевірки документи, які підтверджують витрати та документи передбачені цим договором, а у випадку залучення субпідрядників з виокремленням послуг наданих субпідрядниками. Прийняття послуг з поточного середнього ремонту здійснюється уповноваженими представниками замовника за участю представників виконавця. У разі виявлення в процесі приймання передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини виконавця, він у визначеному замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт (п.п.11.2.1, 11.2.2, 11.2.3, 11.3, 11.4).

Пунктом 12 договору встановлений порядок здійснення розрахунків, зокрема:

- розрахунки за цим договором проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи. Оплата замовником здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) (п. 12.1 договору);

- до акта приймання додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) (п.12.2 договору).

У розділі 13 договору встановлено гарантійні строки експлуатації. Відповідно до пунктів 13.1, 13.2 виконавець гарантує якість наданих послуг, досягнення нормативних показників та можливість їх експлуатації протягом гарантійного строку; гарантійні строки якості наданих послуг, експлуатації встановлюються у договорі з урахуванням вимог до послуг.

Згідно з пунктом 13.4 договору виконавець відповідає за недоліки (дефекти), виявлені у межах гарантійного строку. Перебіг гарантійного строку експлуатації об`єкта, на якому надані послуги, розпочинається з дати підписання акта (форма №КБ-2в) сторонами договору і продовжується на строк, впродовж якого об`єкт, на якому надані послуги, не міг експлуатуватись внаслідок недоліків (дефектів), відповідальність за які несе виконавець

Відповідно до пункту 17.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2018, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків за надані послуги.

Згідно з висновком Донецької торгово-промислової палати від 22.11.2018 №556/12.1-21-03, ТОВ "Данком" не мало можливості протягом 9 - 22 листопада 2018 року стабільно виконувати роботи з поточного ремонту автодороги, а саме: роботи із влаштування асфальтобетонного покриття згідно умов договору, у визначений термін згідно календарного графіку виконання робіт за цим договором та з додержанням вимог діючих будівельних норм п.20.8.5, п.20.8.7 ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II Будівництво» (Київ, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, 2015) (т.1, а.с.23-25).

Відповідно до висновку Донецької торгово-промислової палати від 29.12.2018 №611/12.1-21-03 позивач не мав можливості протягом 16 листопада - 12 грудня 2018 року стабільно виконувати роботи з поточного ремонту автодороги, а саме: роботи із влаштування асфальтобетонного покриття згідно умов договору, у визначений термін згідно календарного графіку виконання робіт за цим договором та з додержанням вимог діючих будівельних норм п.20.8.5, п.20.8.7 ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II Будівництво» (Київ, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, 2015) (т.1, а.с.26-29).

Згідно експертного висновку від 29.12.2018, складеного експертом по обстеженню будівель та споруд провідним інженером Перепелицею О.Л., виконання позивачем робіт з проведення ремонту дорожнього покриття автомобільної дороги 00544 Миргород Гродівка до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590 упродовж 16 листопада 2018 року 12 грудня 2018 року при погодних умовах згідно інформації Донецького регіонального центру з гідрометеорології (додана) є порушенням ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги» п.20.8.5 (т.1, а.с.30-34).

17.12.2018 ТОВ "Данком" листом вих. №750 повідомив Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про завершення комплексу робіт із поточного середнього ремонту в обсязі, передбаченому проектно-кошторисною документацією та просив розпочати процес приймання передачі закінчених робіт. Відповідачем вищезазначена заява згідно штампу отримана 17.12.2018 (т.1, а.с.35).

Як зазначив позивач у позові та не заперечив відповідач, у процесі здачі-приймання спірних робіт, виконаних у кінці 2018 року, були виявлені недоліки, які потребували додаткового часу для їх усунення, у зв`язку з цим додатковою угодою від 29.12.2018 № 1 до договору підряду від 07.09.2018 №75/18 сторонами внесено зміни до п.17.1 договору та передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2019, але в будь якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань та фінансових розрахунків за надані послуги (т.1, а.с. 19).

Крім того, додатковою угодою від 22.08.2019 № 2 до договору сторонами викладено у новій редакції додаток №3 до договору підряду від 07.09.2018 №75/18 План фінансування послуг (ДК 021:2015-45233142-6 Ремонт доріг «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590», відповідно до якого договірна ціна 67970700,00 грн (обсяг 2018 року - 51649991,75 грн, обсяг 2019 року 16320708,25 грн) (т.1, а.с. 21-22).

В ході виконання робіт протягом 2018 року позивачем надавалась первинна документація на виконані роботи на загальну суму 51649991,75 грн, що підтверджується листами від 18.10.2018 № 645, від 07.11.2018 № 677, від 20.11.2018 № 711, від 23.11.2018 № 714, від 12.12.2018 № 737. Вказані листи містять відмітку відповідача про отримання (т.1, а.с. 154-161).

Протягом 2019 року тривав процес здачі-прийняття виконаних робіт.

Як зазначено позивачем у позові та відповіді на відзив, 03.09.2019 відповідачем оплачені роботи за договором про закупівлю послуг з поточного ремонту від 07.09.2018 № 75/18 на суму 13170774,34 грн, прийняті згідно акту виконаних робіт від 30.08.3019 (не є предметом спору) (т.1, а.с.146-152). Вказане не заперечується відповідачем.

У жовтні-листопаді 2019 року ТОВ "Данком" повідомило Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про необхідність прийняття останнім виконаних підрядних робіт за договором про закупівлю послуг з поточного ремонту від 07.09.2018 № 75/18 на загальну суму 3149933,90 грн, зокрема листом від 06.11.2019 №1005 на суму 121639,93 грн, листом від 06.11.2019 №1006 на суму 1638849,50 грн та листом від 13.11.2019 №1015 на суму 1389444,48 грн.

Листом від 06.11.2019 №224210/110-19 Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації у відповідь на лист позивача від 31.10.2019 щодо прийняття та оплати виконаних робіт по об`єкту «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» повідомив про те, що у 2018 році первинну документацію з підтверджуючими документами було надано до акту на суму 16024001,80 грн, який в подальшому було роздроблено на декілька актів, у зв`язку з чим відсутня можливість виокремити первинну документацію до останнього акту на суму 1389444,48 грн, а тому просив повторно надати підтверджуючі документи до вищезазначеного акту (т.1, а.с. 162).

На виконання вимог замовника листом від 13.11.2019 № 1015 позивачем повідомлено про те, що повторно направляє первинну документацію з підтверджуючими документами щодо виконання робіт на суму 1389444,48 грн, та просив прийняти та оплатити виконані роботи по об`єкту (т.1, а.с. 163-164).

Тобто, на різницю 3149933,91 грн протягом 2019 року тривав процес виконання підрядних робіт і їх здачі-прийняття, наслідком чого стала оплата відповідачем 26.12.2019 виконаних робіт на суму 1389444,48 грн (не є предметом спору), про виконання яких позивач повідомив департамент листом № 1015 від 13.11.2019.

На початку листопада 2019 року позивач повідомив відповідача про необхідність прийняття останнім виконаних підрядних робіт, зокрема листом від 06.11.2019 №1005 на суму 121639,93 грн та листом від 06.11.2019 №1006 на суму 1638849,50 грн та їх оплату (з урахуванням завершення робіт з ліквідації недоліків) та направив для підписання документи, передбачені договором: акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3), рахунки на оплату робіт (т.1, а.с. 47-88).

Надані позивачем акти виконаних робіт форми КБ-2в не підписані з боку відповідача і не містять будь яких зауважень.

Листом від 20.11.2019 №2396/0/111-19 відповідач повідомив позивача, що з метою перевірки обсягів виконаних робіт на об`єкті «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» 22.11.2019 о 14:00 год відбудеться комісійне обстеження даного об`єкту та просив забезпечити присутність представника позивача (т.1., а.с.89).

Комісійне обстеження відбулось 22.11.2019 за участі представників замовника (3 особи), виконавця (директор TОB "Данком" Устименко В.С.) та інженеру технагляду.

Згідно доданого до відзиву на позовну заяву акту обстеження об`єкту «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» від 22.11.2019 (т.1, а.с. 130) представниками замовника, підрядної організації та технічного нагляду за результатами обстеження виявлено наступне:

1. На ділянках км 34+000 - км 36+000 га 37+000 - км 41+590 виявлено дефекти у вигляді проявлення колійності та сітки тріщин, місцями наявні поздовжні тріщини. Загальна площа дефектів 994 м2. Зазначені дефекти розташовані на ділянках, улаштованих відповідно до рекомендацій "Державного дорожнього науково-дослідного інституту імені М.П. Шульгіна" за типом 1.1.

2. На ділянці км 36+800 виявлено дефекти у вигляді поздовжньої тріщини площею 6 м2, на ділянці км 33+790 - км 33+890 виявлено дефекти у вигляді повздовжніх тріщин площею 21 м2. Зазначені дефекти розташовані на ділянках, улаштованих відповідно до рекомендацій "Державного дорожнього науково-дослідного інституту імені М.П. Шульгіна" за типом 2.2.

3. Узбіччя на всій протяжності ділянки ремонту не улаштоване у відповідності до проектної документації.

Вказаний акт містить такі висновки:

1) рекомендувати ТОВ "Данком" відповідно до договору усунути зазначені дефекти при настанні сприятливих погодних умов, про шо інформувати замовника;

2) у зв`язку з тим, шо дефекти па ділянці ремонту прогресують, залишити 1365 м2 під наглядом та не приймати їх до сплати;

3) зв`язку з тим. шо улаштування узбіч не відповідає проектній документації, не приймати їх до сплати.

Акт обстеження від 22.11.2019 був підписаний трьома представниками замовника та інженером технагляду. За твердженням відповідача, представник підрядної організації (позивач по справі) відмовився підписувати вищевказаний акт обстеження, про що було складено відповідний акт про відмову від підписання акту обстеження від 22.11.2019, який підписали усі інші учасники комісійного обстеження - три представники замовника та інженер технагляду (т.1, а.с. 131).

Як зазначив відповідач, у зв`язку з виявленими дефектами на ділянках, на яких позивачем здійснювався ремонт і улаштуванням узбіч, яке не відповідало проєктній документації, відповідач надані йому позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в від 06.11.2019 на загальну суму 1760489,43 грн (121639,93грн + 1638849,50 грн) і відповідні довідки не підписав. Акти приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в від 06.11.2019 і довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3 від 06.11.2019) не містять підпису і інженера технагляду.

17.12.2019 листом №1038 ТОВ "Данком" повідомило відповідача про те, що триває процес здачі-прийняття виконаних робіт, весь комплекс робіт, передбачений договором, виконано та замовнику передано акти виконаних робіт (листи від 06.11.2019 вих. № 1005, 1006, від 13.11.2019 вих. № 1015). У цьому листі позивач зазначив про те, що 22.11.2019 здійснено комісійне обстеження об`єкта у присутності представників замовника, виконавця, технічного нагляду, проте ТОВ "Данком" не отримало ні акту обстеження, ні вказівок щодо подальшої процедури здачі-приймання виконаних робіт та просив пояснити подальший напрямок дій з метою завершення процесу здачі-приймання виконаних робіт та оплати виконаних робіт (т.1, а.с. 90).

Вказаний лист отримано Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, про що свідчить відтиск штампу вхідної кореспонденції 17.12.2019 вх. №6622/0/112-19. Матеріали справи не містять відповіді на зазначений лист.

26.12.2019 відповідачем була здійснена оплата виконаних робіт на суму 1389444,48 грн, що відповідає вартості робіт згідно акта виконаних будівельних робіт, доданого до листа від 13.11.2019 №1015. Проте виконані роботи на загальну суму 1760489,43 грн, з яких 1638849,50 грн виконані роботи згідно листа від 06.11.2019 № 1006, та 121639,93 грн виконані роботи згідно листа від 06.11.2019 № 1005 залишились неоплаченими, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

18.03.2020 позивач звернувся до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації з претензією вих. №163, в якій повідомив про те, що листами від 06.11.2019 №1005, №1006, від 13.11.2019 №1015 передав замовнику документи про завершення виконання всього комплексу робіт на загальну суму 3149933,90 грн, проте замовником виконано оплату на суму 1389444,48 грн (згідно листа від 13.11.2019 №1015) та загальна суму неоплачених робіт складає 1760489,43 грн, а тому позивач просив надати підписані замовником примірники актів виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3) за договором підряду №75/18 від 07.09.2018 на загальну суму 1760489,43 грн та оплатити виконані на цю суму роботи (т.1, а.с. 91-93).

Зміст вказаної претензії також містить відомості щодо ненадання виконавцю за результатами комісійного обстеження об`єкта ані актів обстеження, ані підписаних актів приймання-приймання виконаних будівельних робіт, про що замовника було повідомлено листом від 17.12.2019 вих. №1038, який залишено без відповіді.

03.04.2020 представниками замовника, підрядника і технагляду був здійснений виїзд на об`єкт, за результатами якого був складений акт обстеження об`єкту «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» (т.1, а.с.97-98).

Згідно цього акту за результатами обстеження виявлено наступне:

1. На ділянках км 31+000 - км 33+000, км 34+000 - км 36+000 та км 37+000 - км 41+590 виявлено дефекти у вигляді проявлення колійності та сітки тріщин, просадок, тріщин, викришування та руйнування кромки дороги. Загальна площа дефектів 471,5 м2 та 197 пог. м. Зазначені дефекти розташовані на ділянках, улаштованих відповідно до рекомендацій "Державного дорожнього науково-дослідного інституту імені М.П. Шульгіна" за типом 1.1.

2. На ділянках км 29+800 - км 31+000, км 33+000 - км 34+000 виявлено дефекти у вигляді поздовжніх тріщин протяжністю 212 пог. м. Зазначені дефекти розташовані на ділянках, улаштованих відповідно до рекомендацій "Державного дорожнього науково-дослідного інституту імені М.П. Шульгіна" за типом 2.2.

3. Улаштування узбіччя на всій протяжності ділянки ремонту не відповідає проектній документації.

Даний акт підписаний усіма представниками, а саме: замовника (Департамент), підрядної організації (ТОВ "Данком") та інженером технагляду.

Листом №250 від 15.04.2020 позивач повідомив відповідача про планування усунення виявлених недоліків, виявлених під час комісійного обстеження 03.04.2020, до 31 травня 2020 року (т.1, а.с.99).

На претензію від 18.03.2020 №163 відповідач надав відповідь від 16.04.2020 №876/0/111-20, якою відмовив в задоволенні викладених в претензії вимог з посиланням на те, що 22.11.2019 за результатом обстеження об`єкта відповідачем було складено акт, в якому були виявлені певні дефекти та рекомендації щодо їх усунення з боку позивача. Складений замовником акт було підписано представниками замовника та представником технічного нагляду. Представник позивача Устименко В.С. від підписання акту обстеження відмовився, про що було складено акт про відмову від підписання акту обстеження від 22.11.2019 (т.1, а.с.100).

Позивач направив відповідачу лист №255 від 21.04.2020 з інформацією про те, що за результатами обстеження 22.11.2019 виконавцеві не було надано акту обстеження з будь-якими висновками за його результатами, та відповідно представник підрядної організації ТОВ "Данком" Устименко В.С. не міг відмовитись від його підписання; до отримання відповіді на претензію від 16.04.2020 №876/0/111-20 позивачу не було відомо про наявність акту про відмову від підписання акту обстеження (т.1, а.с.101-102).

Листом від 09.06.2020 №443 ТОВ "Данком" повідомило відповідача про усунення дефектів за актом обстеження об`єкту від 03.04.2020 і просив організувати додаткове комісійне обстеження об`єкту з метою кінцевого прийняття виконаних за договором робіт.

В подальшому, позивачем направлено на адресу відповідача претензію (повторно) №571 від 15.07.2020 про надання підписаних замовником актів виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3) та здійснення оплати виконаних за договором робіт на загальну суму 1760489,43 грн (т.1, а.с.106-107).

Станом на час подання позову відповідачем оплата не проведена.

14.06.2021 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених вище (т.1, а.с.231-239).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "Данком" до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості за виконані у листопаді 2019 року роботи за договором про закупівлю послуг з поточного ремонту від 07.09.2018 № 75/18.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору від 07.09.2018 № 75/18, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, суд апеляційної інстанції зазначає, що даний договір є договором підряду, а отже, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями § 1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів (ч.4 ст. 837 ЦК України).

Згідно зі статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 1 статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Тобто, підставою визнання акта виконаних робіт недійсним є доведення обґрунтованості відмови замовника підписати акт, наявність суттєвих недоліків виконаних робіт, на які посилався замовник, відмовляючи в підписанні акта.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі № 910/11592/19).

Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для неоплати фактично виконаних робіт.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Цивільного кодексу України).

Договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, від 05.05.2020 у справі № 904/2082/19.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12, Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено обов`язок замовника приймати надані послуги згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3) за умови дотримання виконавцем пункту 10.1 договору (4.1.2); забезпечити здійснення технічного нагляду за відповідністю якості наданих послуг діючим нормативним документам (4.1.3); негайно повідомити виконавця про виявлені недоліки при наданні послуг (4.1.4); при виявленні відхилень від діючих норм при наданні послуг видати виконавцю відповідний припис і не приймати послуги до усунення недоліків за рахунок коштів виконавця (4.1.5).

У разі виявлення недоліків, допущених виконавцем, сторонами складається акт дефектів із зазначенням термінів (строків) їх усунення. Усунення виявлених недоліків здійснює виконавець за власний рахунок (4.3.8).

Пунктом 11 договору передбачений порядок передання та прийняття послуг, в якому зазначено, що представник замовника протягом п`яти робочих днів перевіряє надання послуг згідно наданого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань. У разі виявлення в процесі приймання передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини виконавця, він у визначеному замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт (п.п. 11.2.2, 11.4).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства та умови укладеного сторонами договору, відповідач, який у спірних правовідносинах виконує функції замовника, повинен був своєчасно, з дотриманням встановленого договором порядку та строку прийняти роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання письмових зауважень до виконаних за договором робіт протягом 5 робочих днів з дня отримання від виконавця відповідних документів (пункт 11.2 договору), про що відповідно до пункту 4.3.8 договору сторонами мав бути складений дефектний акт.

Як встановлено вище у цій постанові, відповідачем виконувались роботи по об`єкту «Поточний середній ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590» з 2018 по 2019 рік. Спірними є роботи, результати яких оформлено ТОВ "Данком" в актах форми № КБ-2в приймання виконаних підрядних робіт від 06.11.2019 на загальну суму 1760489,43 грн.

На виконання умов договору, зокрема, щодо повідомлення замовника про готовність передання виконаних робіт, відповідач листами від 06.11.2019 №1005, №1006 повідомив Департамент про завершення виконання всього комплексу робіт, передбачених договором, та передав документи: акт приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) на суму 121639,93 грн, акт приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) на суму 1638849,50 грн, відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми № КБ-3), підсумкові відомості ресурсів, а також рахунки на оплату виконаних робіт.

Вказані примірники актів приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми № КБ-3) були отримані замовником 08.11.2019 (про що свідчить відмітка відповідача про отримання на листах №1005, 1006 від 06.11.2019), але не підписані з його сторони (т.1, а.с. 47, 62).

Таким чином, отримавши від позивача документи на виконані ним за спірним договором роботи з поточного середнього ремонту дорожнього покриття автомобільної дороги О0544 Мирноград - Гродівка - до а/д Н-20 на ділянці км 29+800 - км 41+590 вартістю 1760489,43 грн, відповідач був зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття, підписати запропонований позивачем акт прийняття виконаних робіт, а у разі наявності законних підстав для відмови у підписанні цього акту - вказати про це у цьому акті і зазначити мотиви відмови.

Проте, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобов`язання з прийняття виконаних позивачем робіт не виконав, запропонований позивачем акт прийняття виконаних робіт не підписав без надання належних пояснень, у строк, передбачений договором, і не вказав у ньому про це із зазначенням мотивів відмови від підписання.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв як належні докази акти приймання виконаних будівельних робіт з посиланням на їх підписання лише однією особою від виконавця, з огляду на те, що судом не зазначено, якими приписами нормативно-правових актів він керувався в таких висновках. Крім того, в силу приписів частини четвертої статті 882 ЦК України дійсність акта презюмується навіть у випадку підписання його однією стороною, у випадку відмови його підписання другою стороною (Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №913/1397/16, від 12.08.2019 у справі № 905/2353/17).

Положення чинного законодавства не містять такої підстави для визнання недійсним акта, підписаного однією стороною, як відсутність відмітки про відмову від його підписання іншою стороною. А тому, висновок суду першої інстанції про те, що акти приймання виконаних робіт без відмітки про відмову замовника від їх підписання є неналежними доказами, є помилковим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що виконавцем були виконані спірні роботи за договором, а замовник у порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухилився від прийняття таких робіт, оскільки, у строк, визначений договором не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, та у порушення умов договору їх не оплатив.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що відповідач зволікав із прийняттям виконаних робіт з листопада 2019 року по квітень 2020 року, а його зауваження до обсягів та якості робіт були викладені лише в листі від 16.04.2020, в якому вперше зазначалося про те, що 22.11.2019 за результатами обстеження об`єкта відповідачем складено акт, в якому були виявлені певні дефекти та рекомендації щодо їх усунення, а тому Департамент на виконання п.п. 4.3.8 та 11.4 не прийняв роботи за спірними актами виконаних робіт від 06.11.2019 та не оплатив їх.

При цьому, суд апеляційної інстанції щодо посилання відповідача на акт обстеження об`єкта від 22.11.2019 зазначає, що вказана дія щодо перевірки наданих послуг відповідно до спірних актів вчинена з пропуском строку, визначеного пунктом 11.2.2 договору.

Крім того, позивачем неодноразово зазначалось в заявах по суті справи та поясненнях, поданих до суду першої інстанції, про те, що за результатами комісійного обстеження об`єкта, проведеного 22.11.2019, йому не було надано ані будь-яких висновків, ані вказівок щодо подальших дій стосовно здачі-приймання виконаних робіт.

На сумнівність складання акту обстеження від 22.11.2019 та акту про відмову від підписання акту обстеження від 22.11.2019 за участю представника виконавця та його обізнаність зі змістом наведених документів свідчать, зокрема, обставини надсилання відповідачу листа від 17.12.2019 вих. №1038, в якому виконавець вказує на відсутність наданих висновків за результатами обстеження та просить роз`яснити подальший порядок дій щодо завершення процесу здачі-приймання виконаних робіт та їх оплати, який залишено без відповіді з боку замовника (т.1, а.с. 90).

В подальшому, позивач звернувся з претензією від 18.03.2020 № 163, в якій вдруге зазначив про відсутність будь-яких складених документів за результатами обстеження об`єкта 22.11.2019 і просив замовника підписати акти виконаних будівельних робіт від 06.11.2019 та їх оплатити. У відповіді від 16.04.2020 №876/0/111-20 на цю претензію замовник вперше послався на наявність акту обстеження від 22.11.2019 та акту про відмову від підписання акту обстеження від 22.11.2019.

Як вказує позивач та не спростовано матеріалами справи, примірники цих актів (або ж копії цих документів) на адресу позивача не надсилались.

Крім того, про сумнівність акту обстеження від 22.11.2019 в якості належного та достовірного доказу свідчать обставини щодо невідповідності обсягу та характеру недоліків, встановлених в цьому акті, обсягу та характеру недоліків, які були виявлені під час комісійного обстеження об`єкта 03.04.2020 та зазначені у відповідному акті, у тому числі шляхом їх зменшення, тоді як за твердженням позивача роботи на об`єкті в цей період ним не виконувались.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 77 ГПК допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Верховний Суд неодноразово відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За наслідками дослідження наданих сторонами доказів у справі, колегія суддів вважає більш вірогідними обставини необізнаності позивача зі змістом акта обстеження об`єкта від 22.11.2019 та акта про відмову від підписання акту обстеження від 22.11.2019, тобто неповідомлення замовником виконавця про виявлені недоліки під час комісійного обстеження об`єкта 22.11.2019.

Щодо акта обстеження об`єкта від 03.04.2020 та відображених в ньому дефектів, то наявність окремих дефектів дорожнього покриття виявлена під час комісійного обстеження об`єкта 03.04.2020 (тобто, після зимового періоду та майже через 5 місяців після виконання робіт за договором) не свідчить про існування таких недоліків станом на 22.11.2019 та про неякісне виконання робіт за договором, оскільки достеменно встановити на час розгляду даної справи характер та причину таких дефектів не є можливим, з огляду на сплив значного проміжку часу щодо виконаних в листопаді 2019 року робіт, а також сукупність чинників природного та техногенного характеру.

Крім того, як зазначив позивач у своїх поясненнях, оскільки умовами укладеного між сторонами договору (розділ 13) передбачені гарантійні строки експлуатації та обов`язок виконавця проводити усунення недоліків, виявлених протягом гарантійного строку, а 03.04.2020 комісійним обстеженням було виявлено ряд дефектів (недоліків) дорожнього покриття (які, як вже було зазначено вище могли виникнути під час зимово-весіннього періоду з об`єктивних причин) позивач повідомив відповідача листом 09.06.2020 №443 про усунення виявлених недоліків. Тобто, за твердженням позивача виконання цих робіт здійснено в межах гарантійних зобов`язань за спірним договором.

Інших доказів на підтвердження того, що відповідачем заявлялося про недоліки робіт, виконаних позивачем, та у зв`язку з цим сторонами складалися відповідні акти про дефекти у відповідності до пункту 4.3.8 договору, матеріали справи не містять.

Тобто, висновок суду першої інстанції про існування восени 2019 року дефектів, виявлених під час комісійного обстеження об`єкта 03.04.2020, ґрунтується на припущеннях.

Таким чином, оскільки в ході розгляду цієї справи установлено, що спірні роботи виконані позивачем, він негайно пред`явив їх відповідачеві шляхом надіслання відповідних актів, а відповідач в свою чергу не надав належних та допустимих доказів на спростування факту виконання позивачем спірних робіт, то відмова відповідача від прийняття робіт та підписання відповідних актів, яка надана із значним зволіканням, є неправомірною.

Щодо доводів відповідача про відсутність в актах приймання виконаних підрядних робіт від 06.11.2019 підпису технічного нагляду, колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 4.2.3 договору замовник має право повернути виконавцю документи для оплати, в тому числі акти виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3), без здійснення оплати в разі їх неналежної підготовки та оформлення (відсутність необхідних підтверджуючих документів, невідповідність наданих розрахунків вимогам чинного законодавства у сфері ціноутворення, відсутність печатки, підписів тощо) або подання їх у неповному обсязі.

Отже, у разі якщо замовник вважав надані для підписання акти приймання виконаних підрядних робіт неналежним чином оформленими (в тому числі у зв`язку з відсутністю необхідних підписів), він мав у строк, визначений договором, повернути надані акти без підписання для усунення наявних недоліків, вказавши на такі недоліки як на підставу відмови від підписання, проте як свідчать матеріали справи таких дій відповідачем здійснено не було, матеріали справи не містять доказів повернення актів від 06.11.2019 на адресу позивача.

При цьому, в листах від 20.11.2019 №2396/0/111019, від 16.04.2020 № 876/0/111-20, а також у наявних в матеріалах справи інших листах Департаменту на адресу ТОВ "Данком" щодо обставин виконання договору та підписання актів виконаних робіт від 06.11.2019 жодного разу не вказується така підстава їх не підписання з боку Департаменту як неналежне їх оформлення внаслідок відсутності на них підпису інженера технічного нагляду.

Щодо заперечень відповідача в частині обсягу виконаних підрядних робіт згідно актів від 06.11.2019 у зв`язку з виконанням частини робіт іншою підрядною організацією за іншим договором підряду, то суд апеляційної інстанції враховує, що ні положеннями чинного законодавства, ні умовами договору не передбачено права замовника на передання виконання ремонтних робіт на тому самому об`єкті іншому підряднику через їх накладення та подальшу оплату цих робіт іншій особі. Такі дії з передання іншій особі за договором виконання робіт з ремонту частини автодороги, що є предметом спірних правовідносин дорожній з`їзд загальною площею 270 кв.м, та має бути виконана за спірним договором саме позивачем, за відсутності домовленості з виконавцем та не повідомлення останнього про такі дії, не свідчить про виконання таких робіт іншою особою та відсутності підстав для оплати за виконані роботи позивачем в цій частині.

Відповідач жодними належними доказами не підтвердив невиконання позивачем робіт на заявлену до стягнення суму основної заборгованості. Крім того, відповідач не заперечує проти обсягу виконаних позивачем робіт під час їх перевірки, зокрема, в акті обстеження об`єкта від 22.11.2019 та акті обстеження об`єкта від 03.04.2020 відсутні будь-які зауваження замовника щодо невиконання робіт з облаштування позивачем дорожнього з`їзду загальною площею 270 кв.м, тоді як вказані роботи включені до проектно-кошторисної документації та як визнає сам відповідач включено позивачем до спірних актів від 06.11.2019.

Щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву про сплив строку дії договору від 07.09.2018 №75/18 та відсутність бюджетного фінансування, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною другою цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України та статтею 202 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання, як закінчення строку дії договору.

Тобто зобов`язання, не виконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 910/4962/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач надавав відповідачеві послуги з поточного середнього ремонту дорожнього покриття автомобільної дороги, що підтверджують акти форми № КБ-2в і довідки форми № КБ-3, за змістом яких роботи виконувалися в період дії договору (з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2018 №1), в яких є посилання на договір та складення яких в межах дії договору відповідач не заперечує. При цьому, закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором.

Крім того, частиною другою статті 218 ГК України і статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Виходячи з положень статей 525, 526, 530 ЦК України і статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29.06.2004 у справі "Войтенко проти України" та від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання.

На підставі частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за договором. Такий висновок узгоджується і з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.09.2019 у справі № 921/254/18.

Щодо способу захисту колегія суддів зазначає, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії (подібний висновок міститься у п. 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, позовна вимога, заявлена позивачем може бути самостійним предметом спору і, відповідно, способом захисту, тоді як інші обставини (зокрема, спонукання замовника до прийняття робіт та підписання актів) підлягають встановленню лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами, про право цивільне (зокрема, про стягнення заборгованості за виконані роботи тощо).

Таким чином, запропонований судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача не може вважатись належним, у зв`язку з відсутністю можливості його фактичної реалізації в межах врегульованих договором та законом правовідносин сторін, а також у зв`язку з відсутністю конкретного механізму примусового виконання судового рішення у разі задоволення таких позовних вимог.

Отже помилковим є висновок суду першої інстанції щодо того, що належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача мало бути звернення до суду із позовом про спонукання виконання умов договору відповідачем, а обораний позивачем спосіб захисту є неналежним.

Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, враховуючи приписи статей 75-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), та не виконав зобов`язання щодо оплати у встановлений строк робіт, чим порушив право позивача на отримання оплати за виконані роботи (надані послуги), що своєю чергу є підставою для покладення на нього обов`язку оплатити роботи, виконані виконавцем за договором.

Доречним в контексті викладеного є посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації", де було констатовано, що одним із завдань вмотивованого рішення суду є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До того ж, хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland),№ 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 у справі № 905/325/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 у справі №905/325/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації (84306, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 6, код 38144140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" (84500, Донецька область, місто Бахмут, вулиця Миру, будинок 51, код 34705334) суму заборгованості за договором про закупівлю послуг з поточного ремонту від 07.09.2018 № 75/18 у розмірі 1 760 489,43 грн, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 26 407,34 грн.

Стягнути з Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації (84306, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 6, код 38144140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком" (84500, Донецька область, місто Бахмут, вулиця Миру, будинок 51, код 34705334) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 39 611,01 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.09.2021.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель