УХВАЛА

28 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/4731/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021

у справі № 910/4731/19

за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс Сервіс",

ОСОБА_1

про стягнення 205 613,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 01.09.2021 (згідно з відміткою штампу Верховного Суду на першій сторінці касаційної скарги) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 для розгляду справи № 910/4731/19 визначено колегію суддів у складі: Колос І.Б. - (головуючий), Булгакова І.В., Малашенкова Т.М.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19, справу направити до апеляційного господарського суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

ОСОБА_1 обґрунтовує звернення з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19 тим, що представником за дорученням двічі подавалися заяви до суду про ознайомлення з матеріалами справи; перша заява про ознайомлення з матеріалами справи була подана 21.12.2020 (підтверджується описом вкладення та відміткою поштового відділення) міститься в матеріалах справи, проте місцевим господарським судом не вжито заходів повідомлення про можливість ознайомлення зі справою; після повторного звернення до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, скаржник тільки 09.07.2021 ознайомився з матеріалами справи. При цьому зазначає, що про дату та час судового засідання і в цілому про існування справи належним чином не був повідомлений; одночасно в апеляційній скарзі було заявлено клопотання, у якому просив поновити строк на апеляційне оскарження, визнати причини поважними та такі, що не залежали від скаржника, оскільки з апеляційною скаргою апелянт звернувся протягом двадцяти днів з фактичної дати ознайомлення з матеріалами справи (09.07.2021) та визнати випадок винятковим.

Оскаржуваною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки скаржником порушено присічний процесуальний строк для звернення з апеляційною скаргою та не обґрунтовано належним чином поважності підстав неможливості звернення з відповідною скаргою в межах процесуального строку.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 28.07.2021 ОСОБА_1 не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/4731/19 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

Одночасно в апеляційний скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2019 зі справи № 910/4731/19, у якому просив поновити строк та визнати причини поважними, оскільки про судову справу дізнався 09.07.2021 під час офіційного ознайомлення з матеріалами цієї справи.

Апеляційний господарський суд вказані доводи визнав неповажними, оскільки 21.12.2020 ОСОБА_1 звертався до місцевого господарського суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 910/4731/19, проте з матеріалами справи не ознайомився; 01.07.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, та ознайомився - 09.07.2021.

Вказане скаржником не заперечується.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що копії процесуальних документів у цій справі місцевим господарським судом надсилались на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , однак поштові відправлення з процесуальними документами поверталися до господарського суду першої інстанції "за закінченням терміну зберігання".

Вказана адреса зазначена і в поданій касаційній скарзі, яку підписав скаржник ОСОБА_1 .

Відповідно до частин третьої, сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини шостої статті 242 ГПК України втановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою (яка повідомлена суду стороною) і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність адресата або відмову від одержання, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Отже, апелянт був повідомлений про розгляд справи № 910/4731/19 належним чином.

Відповідно до частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З огляду на наведене, вказана ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження була прийнята на підставі частини другої статті 261 ГПК України, апеляційний господарський суд правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не посилався на виникнення обставин непереборної сили, як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження, фактично доводи скаржника, які стосуються підстав поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зводяться до неналежного повідомлення скаржника про розгляд цієї справи та те, що представником за дорученням двічі подавалися заяви про ознайомлення з матеріалами справи 21.12.2020 та 01.07.2021, проте ознайомився лише 09.07.2021.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків Північного апеляційного господарського суду не спростовують та на законність оскаржуваної ухвали не впливають. Підстави вважати, що апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, відсутні.

Отже, судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину другу статті 261 ГПК України шляхом відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Верховний Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини в справі "Устименко проти України", зі змісту якої вбачається, що в разі поновлення строку судом зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Оскільки сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим є вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Тому необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили, має бути зумовлена виключними обставинами, наявність яких є очевидною, безспірною та обґрунтованою щодо порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду й фактично є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила. Крім того, має бути виправданою неможливість цієї особи відновити свої права, шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 293 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 910/4731/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова