ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/125/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №5

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Бебик А.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Тучкова Ю.В., у порядку само представництва;розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 17 травня 2021 року (повний текст складено 27.05.2021р.)

по справі № 915/125/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція

про: стягнення коштів у розмірі 1 035 386,30 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.

час та місце винесення рішення: 17.05.2021р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 29.09.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз (позивач, ТОВ «ХПКІ «Теплоелектропроект «Союз») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія (ДП НАЕК) Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (відповідач, Южно-Українська АЕС) про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 1 035 386,30 грн., з яких: 1019081,00 грн. - основний борг та 16 305,30 грн. пеня.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ХПКІ «Теплоелектропроект «Союз» послався на неналежне виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за укладеним між сторонами договором від 27.06.2018р. №305-16/2-123-11-18-04473, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем нараховано пеню у відповідності п. 6.2 договору.

В процесі розгляду справи Відокремленим підрозділом Южно-Українська АЕС було заявлене клопотання про зменшення розміру пені на 90% на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 (суддя Коваль С.М.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз (з урахування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2021р. про виправлення описки) грошові кошти в загальній сумі 1 024 441,65 грн., із яких: 1 019 081 грн. - основний борг; 5 360,65 грн. - пені. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи доведено виконання позивачем робіт за договором №305-16/2-123-11-18-04473 від 27.06.2018 року на суму, що заявлена до стягнення, проте доказів оплати цих робіт відповідачем не надано.

Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума пені не узгоджується з вимогами законодавства щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та перевищує розмір, який дозволений Законом. Тому, здійснивши власний розрахунок пені, Господарський суд Миколаївської області, у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким обмежено розмір пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, стягнув з відповідача пеню у розмірі 5 360,65 грн. та відмовив у стягненні 10 944,65 грн., як надмірно нарахованої суми пені.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи і клопотання відповідача про зменшення пені, місцевий господарський суд відмовив в задоволенні останнього з огляду на недоведеність Відокремленим підрозділом Южно-Українська АЕС, що розмір штрафних санкцій (пені) надмірно великий порівняно із розміром збитків позивача. Крім того, суд зазначив, що відповідачем також не доведено його незадовільний майновий стан.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 частково скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення 5 360,65 грн. пені. Суму основного боргу апелянт не оспорює.

Южно-Українська АЕС вважає, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 винесено з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на неможливості покладення на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відповідальності за порушення останнім прийнятих на себе зобов`язань за договором №305-16/2-123-11-18-04473 від 27.06.2018 року у зв`язку з тим, що вказане порушення відбулося за відсутності його вини, але, місцевий господарський суд безпідставно не прийняв до уваги факт перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі, зумовленому перебуванням ринку електричної енергії України в кризовому стані, зростанням простроченої заборгованості Державного підприємства "Гарантований покупець" перед апелянтом та істотним зменшенням обсягу відпуску електроенергії; не врахував, що проблема неплатежів за відпущену електроенергію є загальносуспільним явищем, яке підтверджується Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики» №406/2020 від 22.09.2020; не застосував ст. 614 Цивільного кодексу України, адже вина відповідача, як підстава для відповідальності відсутня.

Також, апелянт зазначає, що в період дії договору на території України діяв загальнодержавний карантин, що свідчить про необхідність звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за даним договором з підстав наявності форс-мажорних обставин.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 та призначено розгляд справи на 29.09.2021р. о 12:00 год.

30.07.2021р. та 02.08.2021р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектно-конструкторський інститут "Теплоелектропроект-Союз" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, яким позивач не погоджується з її доводами та просить у задоволенні останньої відмовити повністю.

Також, 30.07.2021р. позивач заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника, що було враховано апеляційною колегією у судовому засіданні 29.09.2021р.

27.09.2021р. до суду апеляційної інстанції від представника Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція ДП НАЕК Енергоатом надійшло клопотання про участь 29.09.2021р. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, яке було задоволено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.109.2021р.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція ДП НАЕК Енергоатом, які зводяться до необґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача суми пені, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 лише в частині стягнення з ДП НАЕК Енергоатом на користь ТОВ ХПКІ Теплоелектропроект «Союз» 5 360,65 грн. пені.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що порушення строків оплати вартості виконаних позивачем робіт відбулося за відсутності вини відповідача.

Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того факту, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, в матеріалах даної справи відсутні жодні належні у розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України докази на підтвердження відсутності вини відповідача у простроченні виконання зобов`язань за договором, зокрема, доказів істотного зменшення обсягу відпуску апелянтом електроенергії, зростання простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП НАЕК Енергоатом та вжиття скаржником заходів на стягнення відповідної заборгованості у разі її наявності.

Щодо доводів відповідача про не врахування судом першої інстанції обставин, що свідчать про: його скрутне матеріальне становища (зокрема, простроченої заборгованості перед ним іншим державним підприємством, суттєвим зменшенням обсягу відпущеної електроенергії), наявність загальносуспільного явища неплатежів за відпущену електроенергію, застосування ст. 614 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018р. у справі №908/1076/17 та від 30.03.2020р. у справі №910/3011/19.

Колегія суддів зауважує, що наявний у матеріалах справи звіт «Підсумки роботи ДП «НАЕК «Енергоатом» за 10 місяців 2020 року» не може вважатися належним доказом на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства відповідача, оскільки вказаний документ створений безпосередньо самим відповідачем, який є заінтересованою особою, а відображені у вказаному звіті відомості не підтверджуються жодними іншими доказами, зокрема, первинною бухгалтерською документацією або податковою звітністю тощо.

Крім того, посилання скаржника на факт перебування ринку електричної енергії України в кризовому стані колегією суддів до уваги не приймається, оскільки за умовами ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво є самостійною господарською діяльністю, яка здійснюється на власний ризик, відтак сам по собі основний вид господарської діяльності відповідача у вигляді виробництва електроенергії жодним чином не свідчить про наявність правових підстав для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язань за вищенаведеним договором підряду.

Безпідставними також є посилання відповідача на указ Президента України №406/2020 від 22.09.2020р. "Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики", оскільки зазначений указ не регулює спірні питання.

Щодо доводів скаржника про те, що в період дії вищенаведеного договору на території України діяв загальнодержавний карантин, що свідчить про необхідність звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за даним договором з підстав наявності форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того факту, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Згідно з ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів 8.1, 8.5 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо невиконання або неналежне виконання даних зобов`язань є наслідком непередбачуваних та непереборних при даних умовах обставин (повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, а також війна чи військові дії, які виникли після укладення договору, рішення (постанови) уряду, які обмежують діяльність учасників договору, страйки або масові заворушення не з вини учасників цього договору (форс-мажор). Дія форс-мажорних обставин підтверджується відповідно до чинного законодавства України.

Умовами пункту 8.3 договору сторони погодили, що Сторона, що потрапила під дії форс-мажору, зобов`язана не пізніше 10 днів з моменту його настання або припинення повідомити іншу сторону про настання або припинення обставин, які заважають виконанню цього договору.

Частиною 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

При цьому, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким доповнено ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" положенням про віднесення до форс-мажорних обставин карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не передбачає будь-яких законодавчих змін (виключень/особливостей) щодо підтвердження існування такої обставини.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства та умов договору №305-16/2-123-11-18-04473 від 27.06.2018 року, колегія суддів наголошує на тому, що єдиним достатнім підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Однак, апеляційний господарський суд зазначає, що у матеріалах справи відсутній та відповідачем до суду першої інстанції не подано сертифікату Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат на підтвердження визнання загальнодержавного карантину, встановленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, форс-мажорною обставиною, яка б зумовила неможливість виконання Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» прийнятих на себе зобов`язань за договором підряду №305-16/2-123-11-18-04473 від 27.06.2018 року.

Також матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин та неможливості виконання у зв`язку з цим своїх зобов`язань.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідачем не доведено наявності безумовних підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статті 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ДП НАЕК Енергоатом на користь ТОВ ХПКІ Теплоелектропроект «Союз» пені.

Щодо суми стягнення.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.2. Договору підряду визначено, що за порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 7% від вартості простроченого платежу. Якщо порушення строків оплати виконаних робіт продовжується понад тридцяти днів, замовник сплачує додатковий штраф у розмірі 7% від вартості неоплаченої в строк роботи.

Водночас, розмір пені, передбачений статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 01.04.2015р. у справі №909/660/17, від 23.05.2018р. у справі №914/1896/15.

У відповідності до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним.

З огляду на наведене, апеляційна колегія зазначає, що суд першої інстанції правильно здійснив перерахунок пені, застосувавши положення ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та встановив, що обґрунтованою сумою нарахування пені є 5 360,65 грн.

Ураховуючи усе вищевикладене, беручи до уваги приписи ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, апеляційна колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення пені на 90%.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, що є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021р. у справі №915/125/21 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція залишити без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 30.09.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Принцевська Н.М.

Враховуючи припинення відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, надіслати копію цієї постанови від 29.09.2021р. у справі №915/125/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи (згідно з наявної в матеріалах справи інформації).