УХВАЛА

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/14024/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (м. Київ)

про стягнення 13.431,25 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 13.431,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270,00 грн.

В попередньому орієнтовному розрахунку позивачем визначено витрати на проведення експертизи в сумі 10.000,00 грн та 5.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.21. відкрито провадження у справі № 910/14024/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

20.09.21. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що 10.09.21. сплатив відповідачу 13.431,25 грн, з огляду на що у справі відсутній предмет спору.

При цьому відповідач заперечує проти покладення на нього судових витрат з підстав того, що заява про виплату страхового відшкодування позивачем відповідачу не направлялась.

Також позивач просить суд покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4.000,00 грн.

24.09.21. позивачем подано заперечення проти покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу відповідача.

Судом встановлено, що після звернення позивача 26.08.21. (дата відбитку поштового штемпеля на конверті, яким позовну заяву скеровано до суду) з даним позовом до суду відповідачем було оплачено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 13.431,25 грн страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 18528 від 10.09.21.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Таким чином, спір в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи в зв`язку зі сплатою відповідачем 13.431,25 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищенаведене, в зв`язку з тим, що відповідач сплатив позивачу пред`явлену до стягнення суму 13.431,25 грн після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивачем заявлено про стягнення судового збору з відповідача.

Щодо вказаного судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем не подано доказів на підтвердження звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, в даному випадку, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у строк встановлений спеціальними нормами чинного законодавства, після отримання від позивача копії позовної заяви № 4/к від 26.08.21. з доданими до неї документами, чим жодним чином не порушував прав позивача на отримання страхового відшкодування і фактично спору у даній справі не існувало в момент подачі позову до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 129 господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи із встановлених обставин справи, а саме: подання позивачем позову до суду без попереднього звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та виплата відповідачем страхового відшкодування позивачу в межах передбачених спеціальними нормами чинного законодавства строків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката та на проведення експертизи, суд відзначає, що позивачем надано лише її попередній (орієнтовний) розрахунок без жодних доказів понесення таких витрат.

Щодо заявлених відповідачем до відшкодування з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4.000,00 грн, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідачем пред`явлено до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу на підставі Договору № 1/05 від 21.05.19., акту від 13.09.21. на суму 3.000,00 грн та платіжного доручення № 18616 від 14.09.21. на суму 3.000,00 грн.

За твердження відповідача ним було понесено витрати на наступну правничу допомогу:

- правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі, аналіз судової практики тривалістю 0,5 годин вартістю 500,00 грн;

- формування та узгодження правової позиції з клієнтом, вибір стратегії тривалістю 0,5 години вартістю 500,00 грн;

- підготовка відзиву на позовну заяву з додатками до суду тривалістю 2 години вартістю 2.000,00 грн.

З урахуванням принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а також часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець та тривалість розгляду і складність справи, кінцеві висновки суду про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на предмет та підстави позову і зміст наданого відповідачем відзиву, суд вважає, що: вимоги про стягнення 1.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі, аналіз судової практики, формування та узгодження правової позиції з клієнтом, вибір стратегії є недоцільним та не застосованим до даної справи, а стягнення 2.000,00 грн за підготовку відзиву на позовну заяву задоволенню не підлягає, оскільки подання відзиву є правом, а не обов`язком відповідача, та враховуючи, що позовну заяву з доданими до неї документами відповідачем отримано від позивача 28.08.21. на відділення поштового зв`язку та 31.08.21. наручно, в той час як провадження у справі відкрито ухвалою суду від 02.09.21., а страхове відшкодування відповідачем сплачено лише 10.09.21.

1000,00 грн з пред`явлених до стягнення 4.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу взагалі не підтверджена.

Отже суд відмовляє відповідачу в стягненні з позивача 4.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 130, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/14024/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Арсенал Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 13.431,25 грн.

2. Ухвала набирає законної сили 27.09.21. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Суддя Т.М. Ващенко