РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/1611/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВА Сервіс"

про стягнення 729 283,59 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВА Сервіс" (відповідач) про стягнення 729 283,59 грн., з яких 694 555,80 грн. основної заборгованості, 34 727,79 грн. 5 % штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі - продажу товару № 1153 від 14.06.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/1611/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/1611/21 відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується наступним.

Судова кореспонденція надсилалася відповідачу на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 04080, м. Київ, вулиця Юрківська, будинок 34-А.

Однак поштове відправлення, яке було направлено на адресу місцезнаходження відповідача не було вручено відповідачу та повернуто на адресу суду.

Суд вважає за доцільне зазначити, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

До того ж, необхідно зауважити, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі № 910/1611/21 учасники справи були повідомлені про можливість отримання інформації щодо цієї справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Будь-яких інших заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі відзиву на позов, клопотань процесуального характеру, на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВА Сервіс" (покупець) укладено Договір купівлі продажу № 1153 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію у номенклатурі і кількості, за ціною та на умовах, викладених у даному Договорі та у рахунках-фактурах і накладаних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що оплата продукції здійснюється згідно з рахунком-фактурою продавця в національні валюті України в безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця.

Цей договір вступає в дію з моменту його оформлення сторонами і діє до 31.12.2020. Якщо протягом 30 днів до завершення терміну дії договору жодна із сторін не заявить письмового бажання розірвати даний Договір він вважається автоматично продовжений ще на один календарний рік, на тих самих умовах, і так кожного наступного року. Сторони не звільняються від відповідальності, а Договір є чинним до повного виконання сторонами своїх обов`язків по Договору (п. 9.1. та 9.2. Договору).

На виконання умов Договору у період червень 2019 - липень 2019 позивач здійснив поставку товару на загальну суму 718 555,80 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, зокрема:

Видаткова накладна № 2139 від 14.06.2019 на суму 87 000,00 грн.;

Видаткова накладна № 2196 від 21.06.2019 на суму 170 016,00 грн.;

Видаткова накладна № 2286 від 01.07.2019 на суму 293 728,80 грн.;

Видаткова накладна № 2350 від 04.07.2019 на суму 164 110,80 грн.;

Видаткова накладна № 2351 від 04.07.2019 на суму 3 700,20 грн.

Відповідачем частково здійснено оплату товару на загальну суму 24 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № ПН 2983 від 12.07.2019 на суму 10 000,00 грн. та меморіальним ордером № RBC 825004 від 16.07.2019 на суму 14 000,00 грн.

За таких обставин позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати поставленого товару на суму 694 555,80 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 2.5 Договору датою поставки і переходу права власності і всіх ризиків є:

-при передачі товару на складі продавця або покупця - дата накладної на відпустку товару покупцеві, яка видається продавцем, підписаної уповноваженими представниками сторін і скріпленої печатками сторін;

-при передачі продавцем товару транспортної організації для доставки покупцю - дата товарно - транспортної накладної про передачу товару зазначеному перевізнику.

Згідно з п. 2.6 Договору у випадку, якщо на протязі 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання товару покупець не надсилає продавцю письмової претензії за номенклатурою та кількістю продукції, продукція вважається остаточно прийнятою покупцем, а ціни та загальна вартість поставки продукції узгодженими. Витрати по перевезенню продукції сплачує покупець або на інших умовах за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3.2. Договору покупець зобов`язується оплатити продукцію на протязі 30 (тридцять) календарних днів з дати поставки на суму, вказану в видатковій накладній. Строк оплати може бути змінений лише за двохсторонньою угодою за наявності заяви покупця.

Згідно з п 3.3. Договору покупець зобов`язується здійснити оплату за продукцію у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, вказаний в розділі «Реквізити договору та підписи сторін» в строки, вказані в п. 3.2. Договору.

Всі грошові кошти, що надійшли від покупця продавцю на розсуд продавця незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу, приймаються в рахунок погашення заборгованості покупця, що виникла згідно хронологічного порядку раніше (п. 3.4. Договору).

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання згідно Договору на момент розгляду справи настав.

Матеріалами справи підтверджується поставка позивачем товару за Договором на загальну суму 718 555,80 грн., його прийняття відповідачем та частковою оплатою останнім на загальну суму 24 000,00 грн.

Відповідачем не надано суду доказів повної оплати поставленого товару в строк, встановлений Договором, а відтак суд установив, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 694 555,80 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

З врахуванням того, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 34 727, 79 грн. 5 % штрафу.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2. Договору в випадку несвоєчасної сплати за поставлену продукцію покупець сплачує:

- основну суму боргу;

- штраф в розмірі 5% від несвоєчасно оплаченої суми боргу;

- пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, (що діяла у період, за який сплачується пеня) від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення штрафу, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 34 727, 79 грн. за розрахунком позивача.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на правничу допомогу, позивач зазначає, що 01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" та адвокатом Демченко М.С. укладено Договір про надання правничої допомоги № 01/10-19.

Також матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Демченко М.С., серія КВ № 6024 від 18.01.2018, рахунок фактура № 052 від 26.01.2021 на суму 30 000,00 грн., акт виконаних робіт № 052 від 26.01.2021 на суму 30 000,00 грн. та платіжне доручення № 21295 від 26.01.2021 на суму 30 000,00 грн.

Суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВА Сервіс" про стягнення 729 283,59 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВА Сервіс" (04080, місто Київ, вулиця Юрківська, будинок 34-А, ідентифікаційний код 40744690) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (03191, Київ, вулиця В. Касіяна, будинок 2/1, ідентифікаційний код 32956789) 694 555 (шістсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 80 коп. основного боргу, 34 727 (тридцять чотири тисячі сімсот двадцять сім) гривень 79 коп. 5 % штрафу, 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 10 939 (десять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 25 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 22.09.2021

Суддя С. В. Стасюк