Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/456/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Джуган М.В., протокол №74 загальних зборів учасників від 03.09.2021;

від відповідача: Лопатько С.В., ордер серії АЕ №1028222 від 06.07.2020;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" (с.Непізнаничі Ємільчинського району Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (смт.Яблунець Ємільчинського району Житомирської області)

про стягнення 331317,84грн

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Поліський край" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" 331317,84грн заборгованості, з яких: 287691,85грн основного боргу; 17894,52грн пені; 4392,84грн 3% річних та 21338,63грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем умов договору поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020 в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.06.2021 о 12:00.

У відзив від 01.06.2021 на позовну заяву відповідач вважає, що штрафні санкції розраховані невірно, тому позов у заявленому розмірі задоволенню не підлягає (а.с.86-87).

29.06.2021 на адресу суду від СТОВ "Поліський край" надійшла відповідь на відзив від 29.06.2021, згідно якої позивач просить прийняти рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.110-114).

Ухвалою суду від 29.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; по 04.08.2021 (включно); відкладено підготовче засідання на 03.08.2021.

Ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/456/21 до судового розгляду по суті на 27.09.2021.

В судовому засіданні 27.09.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи. господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020 між СТОВ "Поліський край" (постачальник, позивач), та ТОВ "Яблунецький олійний завод" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №24/09-2020-1 (а.с.11-16), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити насіння соняшнику (врожаю 2020 року) українського походження, надалі пойменований "Товар", на умовах DDP в редакції ІНКОТЕРМС2010 року на склад покупця, за адресою:11250, Житомирська область, Ємільчинський район, смт.Яблунець, вул.Героїв України, 81, якщо інше не зазначено сторонами у специфікаціях, згідно Інкотермс - 2010 в частині, що не суперечить умовам цього договору, якщо інше не вказано в специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного договору (п.1.1 договору).

Згідно із п.2.1 договору кількість товару за цим договором зазначається в специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату 80% вартості прийнятого товару на банківський рахунок постачальника протягом двох банківських днів після отримання покупцем усіх нижче перерахованих документів та 20% після реєстрації податкової накладної за отриманий товар.

Відповідно до 5.6 договору обов`язок покупця щодо оплати товару вважається виконаним в момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності з реквізитами, вказаними в рахунку-фактурі постачальника.

Сторонами підписано специфікації №1 від 24.09.2020 та №2 від 16.10.2020 до договору поставки від 24.09.2020, якими погоджено кількість товару, ціну товару, загальну вартість товару з ПДВ, пункт доставки та термін поставки (а.с.17-18).

На виконання умов договору позивач у період з 24.09.2020 по 17.10.2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 1136848,99грн, що підтверджується наступними видатковими накладними №43 від 24.09.2020 на суму 289274,66грн, №44 від 25.09.2020 на суму 259882,48грн, №59 від 16.10.2020 на суму 321025,92грн, №60 від 17.10.2020 на суму 266665,93грн, а також товарно-транспортними накладними №ПК000000314 від 24.09.2020, №ПК000000318 від 25.09.2020, №ПК000000395 від 16.10.2020 та №ПК000000401 від 17.10.2020 (а.с.19-26).

Відповідач в порушення умов договору №24/09-2020-1 від 24.09.2020 здійснив лише частковий розрахунок за поставлений товар на суму 997031,31грн (а.с.36,38-40).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений на підставі договору товар у розмірі 139817,68грн.

29.09.2020 відповідач звернувся до позивача з листом №29/09, в якому просив повернути помилково перераховані кошти за насіння соняшнику в сумі 147874,17грн, сплачені платіжним дорученням №363 від 29.09.2020 (а.с.41).

29.09.2020 постачальник повернув на розрахунковий рахунок відповідача 147874,17грн в призначенні платежу вказавши: "Повернення надлишково перерахованих коштів згідно листа №29/09 від 29.09.2020", що підтверджується платіжним дорученням №946794757 від 29.09.2020 (а.с.42).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем, яка виникла на підставі договору поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020 в сумі 287691,85грн (139817,68грн+147874,17грн).

Враховуючи, що відповідач зобов`язання щодо проведення остаточних розрахунків за отриманий товар не виконав, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 287691,85грн основного боргу; 17894,52грн пені; 4392,84грн 3% річних та 21338,63грн інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки товару, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару на загальну суму 1136848,99грн, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив відповідних розрахунків за отриманий товар на підставі договору поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті отриманого від позивача товару на підставі договору поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків за період з 24.09.2020 по 05.03.2021, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств, з якого вбачається, що відповідач визнав наявність боргу перед позивачем у розмірі 287691,85грн (а.с.27).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 287691,85грн за договором поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач за порушення строків проведення розрахунків просить стягнути з відповідача 17894,52грн пені, нарахованої на підставі п.7.3 договору поставки №24/09-2020-1 від 24.09.2020 за період з 11.10.2020 по 14.04.2021.

Згідно із п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних в п.5.1 договору (за винятком, коли затримка оплати викликана неналежним виконанням зобов`язань постачальником), покупець сплачує постачальнику штрафну санкцію у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної вартості товару.

Дослідивши поданий розрахунок (а.с.3), судом встановлено, що позивач при здійсненні нарахування пені не врахував, що товар поставлявся відповідачу у різні періоди, зокрема з 24.09.2020 по 17.10.2020, у зв`язку з чим, невірно визначив строк, з якого у останнього виникло право на нарахування пені відповідно до видаткових накладних №59 від 16.10.2020 та №60 від 17.10.2020.

Як зазначено вище, п.5.1 договору встановлено умови оплати:

- 80% вартості прийнятого товару протягом 2-х банківських днів після отримання документації;

- 20% після реєстрації податкової накладної за отриманий товар.

Разом з тим, у п.5.2 договору сторони узгодили, що оплата 20% вартості товару покупцем здійснюється не раніше 2-х банківських днів після реєстрації постачальником у Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином виписаної податкової накладної.

З матеріалів справи вбачається, що позивач розраховує пеню з 11.10.2020, при цьому не враховує, що заборгованість у розмірі 287691,85грн виникла за товар, який був поставлений згідно видаткових накладних від 16.10.2020 та 17.10.2020.

Враховуючи умови п.5.1 та п.5.2 договору, у відповідача виник обов`язок оплати товар поставлений згідно видаткової накладної №59 від 16.10.2020 та №60 від 17.10.2020 у строк:

- 80% товару до 20.10.2020 (протягом 2-х банківських днів після отримання документації);

- 20% до 27.10.2020 (23.10.2020 - дата реєстрації податкової накладної+2 банківські дні на оплату).

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок пені, суд дійшов висновку, що загальний її розмір складає 16793,82грн.

Вимога в частині стягнення 1100,70грн пені заявлена безпідставно та задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ГПК України 21338,63грн інфляційних та 4392,84грн 3% річних.

Як унормовано приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем здійснено розрахунок 3% річних за аналогічні періоди, що й нарахування пені, та допущено ті самі помилки при їх обрахуванні (а.с.3).

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок 3% річних суд вважає, що до стягнення підлягає 4119,02грн 3% річних.

За вказаних обставин, у стягненні 3% на користь позивача в розмірі 273,82грн слід відмовити за безпідставністю.

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок інфляційних суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає 18287,92грн, які нараховані за період з листопада 2020 по березень 2021 на суму 287691,85грн.

Вимога в частині стягнення 3059,71грн інфляційних заявлена необґрунтовано та задоволенню не підлягає.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково на суму 326883,61грн, з яких: 287691,85грн основного боргу; 16793,82грн пені; 4119,02грн 3% річних; 18278,92грн інфляційних.

В позові відмовити в частині стягнення 1100,70грн пені, 273,82грн 3% річних та 3059,71грн інфляційних.

Судовий збір, відповідно до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (11250, смт.Яблунець Ємільчинського району Житомирської області, вул.Героїв України, б.81, код 41592317)

на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" (11244, с.Непізнаничі Ємільчинського району Житомирської області, 03568113):

- 287691,85грн основного боргу;

- 16793,82грн пені;

- 4119,02грн 3% річних

- 18278,92грн інфляційних;

- 4903,25грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 1100,70грн пені, 273,82грн 3% річних та 3059,71грн інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 30.09.21

Суддя Соловей Л.А.