ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5978/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Мазнова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до комунального підприємства «Кривбасводоканал» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Пономаренко Д.О.

від відповідача: Миколюк Д.О.

СУТЬ СПОРУ:

Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання» звернулось з позовом до комунального підприємства «Кривбасводоканал» про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат за порушення строків за послуги з постачання технічної води за договором №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017 у сумі 2419850,35грн, з яких: 345699,35грн - 3% річних, 1446378,41грн - пеня та 627772,59грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017 на послуги з постачання технічної води в частині повної та своєчасної оплати таких послуг.

Відповідач у відзиві на позов просить зменшити розмір пені на 80% та розстрочити оплату заборгованості по рішенню суду на 12 місяців, посилаючись на наступне:

- у разі одночасного стягнення коштів діяльність підприємства опиниться під загрозою зупинення, що призведе до кризової ситуації у соціальній сфері міста і прилеглих районів;

- відповідач є підприємством стратегічного значення, від безперебійного функціонування якого залежить надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення;

- наявна велика дебіторська заборгованість споживачів за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивач заперечує проти зменшення пені та розстрочення та вказує, що розмір пені погоджений сторонами умовами договору та не є значним.

У судовому засіданні 28.09.2021 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між державним промисловим підприємством «Кривбаспромводопостачання» (виконавець) та комунального підприємства «Кривбасводоканал» (замовник) був укладений договір на послуги з постачання технічної води № 1 тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017.

За умовами п. 1.1 договору, виконавець зобов`язується надавати замовнику вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв Радушанського водопровідного комплексу за допомогою гідроспоруд шляхом регулювання рівня води у Південному водосховищі відповідно з Технологічним регламентом 2017 року, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 договору було визначено обсяги технічного водопостачання, а пунктом 4.1 договору - ціна на послуги з постачання технічної води.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткові угоди до договору: № 1 від 15.03.2018, № 2 від 19.03.2018, № 3 від 20.03.2018, № 4 від 28.12.2018, № 5 від 13.02.2019, № 6 від 26.03.2019, № 7 від 26.04.2019, № 8 від 26.06.2019, № 9 від 30.09.2019, № 10 від 27.12.2019, № 11 від 28.12.2019, № 12 від 31.03.2020.

За умовами додаткової угоди № 12 від 31.03.2020, ціна на послуги з постачання технічної води починаючи з 01.04.2020 встановлюється згідно із погодженими тарифами, які складають: 01,00грн (без ПДВ) за 1м.кв.

Ціна на послуги з постачання технічної води встановлюється згідно погодженими тарифами, які на момент укладання договору складають: 0грн 50коп (з ПДВ) за 1 м3. Орієнтована сума договору на момент його укладання на підставі передбачених п.2.1 договору обсягів з постачання технічної води 61520000,00грн (з ПДВ) (пункти 4.1, 4.2 договору).

Підтвердження взаємних розрахунків за отриманий за фактом обсяг з технічного водопостачання оформлюється актом звірки взаємних розрахунків за вимогою однієї із сторін (пункт 4.8 договору).

30.09.2019 сторонами підписано додаткову угоду №9 до договору №1 т/н/389-ЗБУТ від 29.12.2017 на послуги з постачання технічної води, відповідно до якої виклали пункти 2.1, 4.1, 4.2, договору у наступній редакції:

«Ціна на послуги з постачання технічної води починаючи з 01.10.2019, встановлюється згідно із погодженими тарифами, які складають: 1200,00грн (без ПДВ) за 100 м3. Орієнтована сума договору на підставі передбачених п. 2.1 Договору обсягів з постачання технічної води складає 212560384,66грн».

Даний договір вступає в дію в порядку, передбаченому статтею 631 Цивільного кодексу України з 29.12.2017 до 31.12.2018 та вважається подовженим на кожний наступний рік, якщо до 1 грудня поточного року відсутній факт волевиявлення однієї із сторін в письмовому вигляді щодо зміни, розірвання, відмови або перегляду умов договору (пункт 9.1 договору).

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 345699,35грн - 3% річних, 723189,21грн пені, 627772,59грн - інфляційних втрат та відмовити в позові в частині стягнення 723189,20грн пені з таких підстав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено договір на послуги з постачання технічної води №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017.

На виконання умов вказаного договору та додаткових угод позивачем було подано відповідачу за період з травня 2020 року до січня 2021 року включно 76284821 тис. м3 технічної води на суму 108543224,58грн, що підтверджується підписаними виконавцем та замовником актами надання послуг з постачання технічної води: № 3/1 від 31.05.2020, № 3/1 від 30.06.2020, № 3/1 від 31.07.2020, № 3/1 від 31.08.2020, № 3/1 від 30.09.2020, №3/1 від 31.10.2020, № 3/1 від 30.11.2020, № 3/1 від 31.12.2020, № 3/1 від 31.01.2021.

Також, відповідачу були виставленими на підставі вказаних актів рахунки: № 0010270 від 31.05.2020, № 0010381 від 30.06.2020, № 0010488 від 31.07.2020, № 0010603 від 31.08.2020, № 0010711 від 30.09.2020, № 0010791 від 31.10.2020, № 0010847 від 30.11.2020, № 0010911 від 31.12.2020, № 0000061 від 31.01.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунки за послуги з постачання технічної води проводяться замовником на підставі акту та рахунку протягом поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавець (пункт 4.4 договору).

Як зазначає позивач, відповідач у період з травня 2020 року до січня 2021 року включно відповідач не проводив своєчасно розрахунки за послуги з постачання технічної води.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.2 договору визначено, що при несвоєчасній сплаті (порушення п. 4.4. даного договору) за наданні послуги водопостачання замовник зобов`язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з розрахунком позивача пеня за період з 22.06.2020 по 10.06.2021 складає 1446378,41грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача розмір інфляційних збитків за період з грудня 2020 року по травень 2021 року складає 627772,59грн, 3% річних з 22.06.2020 по 10.06.2021 - 345699,35грн.

Суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача щодо зменшення пені на 50% та стягнути на користь позивача пеню в розмірі 723189,21грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на складне економічне становище відповідача, який є неприбутковою бюджетною організацією, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в тому числі населенню, а також на відсутність збитків позивача через несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем, суд зменшує розмір пені на 50%.

Отже, суд задовольняє вимоги в частині стягнення з відповідача 345699,35грн - 3% річних, 723189,21грн пені, 627772,59грн - інфляційних втрат та відмовляє в позові в частині стягнення 723189,20грн - пені.

Також, суд частково задовольняє клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

Частиною першою статті 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд зазначає, що відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст. 6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції («Іммобільяре Саффі проти Італії», заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

В силу наведених приписів процесуального законодавства, підставою для відстрочки або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк.

Тобто розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання судового рішення у цій справі, відповідач вказує, що в разі одночасного примусового стягнення коштів призведе до збільшення заборгованості з заробітної плати, несвоєчасну сплату податків та зборів.

Відповідач не заперечує наявність обов`язку виконання рішення по даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, однак на даний час підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки наявний дефіцит коштів.

Суд враховує, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Правовий аналіз статті 239 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що вона не є імперативною та застосовується за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість відстрочення виконання рішення, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених сум, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання або погіршення його матеріального стану, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору. Наведені ним аргументи проти задоволення заяви відповідача не підтверджені доказами.

З урахуванням викладеного, суд частково задовольняє клопотання відповідача та розстрочує виконання рішення суду на 6 місяців.

Суд зазначає, що такий строк розстрочення виконання рішення не є надмірно тривалим, не суперечить вимогам розумного строку і створить умови для добровільного виконання боржником судового рішення, з урахуванням його реального майнового стану.

Суд покладає судові витрати по справі на відповідача незалежно від зменшення розміру неустойки.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» до комунального підприємства «Кривбасводоканал» про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат за порушення строків за послуги з постачання технічної води за договором №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017 у сумі 2419850,35грн задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Кривбасводоканал» (50027 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6-А, ідентифікаційний код 03341316) на користь державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (50069 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15-А, ідентифікаційний код 00191017) 345699,35грн - 3% річних, 723189,21грн пені, 627772,59грн - інфляційних втрат та 36297,76грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення з комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» 723189,20грн - пені.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 по справі №904/5978/21 про стягнення з комунального підприємства «Кривбасводоканал» (50027 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6-А, ідентифікаційний код 03341316) на користь державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (50069 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15-А, ідентифікаційний код 00191017) 345699,35грн - 3% річних, 723189,21грн пені, 627772,59грн - інфляційних втрат та 36297,76грн витрат по сплаті судового збору рівними частинами щомісячно протягом 6 місяців з моменту винесення рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.10.2021.

Суддя В.О. Татарчук