ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2381/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/2381/21

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська обл., місто Южне, вулиця Берегова, 13; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський центр "ЮА" (87554, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Пилипа Орлика, будинок 92А; )

про стягнення 7404,50 грн;

представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський центр "ЮА", про стягнення 7404,50 грн., з яких: 6647,46 грн. пені, 757,04 грн. 7% штрафу.

В обґрунтування позовник вимог посилається на неналежне виконання відповідачем Договору поставки №Т/СН-182/20 від 22.09.2020р. (далі - Договір)

Вказав, що на виконання умов Договору відповідач (постачальник) мав поставити позивачу (покупцю) товар, частину якого було поставлено з простроченням. У зв`язку з вказаними обставинами відповідачу було нараховано пеню та 7% штрафу за порушення строку виконання зобов`язання за Договором.

Посилаючись на ч. ч. 1, 5 ст. 29 ГПК України та п. 5.3. Договору, звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом.

Ухвалою від 16.08.2021р. прийнято позовну заяву (вх.№2468/21 від 09.08.2021р.) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2381/21, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін, судове засідання призначено на 08.09.2021р., встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

08.09.2021р. розгляд справи відкладено на 22.09.2021р.

22.09.2021р. складено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.09.2020р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки №Т/СН-182/20, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець прийняти та оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані в Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною його частиною.

Договір набуває чинності з дати підписанні і діє по 31.12.2020р., а в частині обов`язків, що виникли в період цього Договору і відповідальності за їх виконання, - до повного виконання, проведеного належним чином (п. 8.1. Договору).

Поставка товару здійснюється партіями, автомобільним транспортом постачальника та за його рахунок (п. 1.3.Договору).

Сума Договору становить 647 935,56 грн (з ПДВ) (п. 3.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється протягом 15 робочих днів з дати направлення письмової рознарядки покупцем постачальнику. Письмова рознарядка може направлятися електронною поштою з обов`язковим направленням оригіналу письмової рознарядки поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Письмові рознарядки, направлені електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися сторонами Договору. Належним підтвердженням направлення письмової рознарядки та її отримання стороною є звичайне технічне підтвердження покупця про відправлення документу: звіт серверу про відправлення електронного повідомлення.

Датою поставки товару вважається дата прийняття товару на складі покупця. Місце поставки товару - склад покупця (п. п. 5.2., 5.3. Договору).

Додатками до Договору, які є невід`ємними його частинами, є: Додаток №1 - Специфікація; Додаток №2 - Вимоги до товару.

У Специфікації (Т. 1, а.с. 5) вказано найменування товарів, їх кількість, ціна за одиницю та загальна вартість. Всього у Специфікації значиться товар на загальну вартість 647 935,56 грн.

У Договорі, а саме в Р. 11 «Реквізити сторін», вказано e-mail відповідача - (далі - електронна адреса постачальника).

09.10.2020р. на електронну адресу постачальника позивачем було направлено рознарядку вих.№127/06/3 від 09.10.2020р. (Т. 1, а.с. 11) на поставку конкретної партії товару на загальну суму 22 246,62 грн (з ПДВ). Вказану рознарядку 12.10.2020р. позивачем також було направлено поштою на адресу відповідача.

03.11.2020р. на електронну адресу постачальника позивачем було направлено рознарядку вих.№127/06/20 від 03.11.2020р. (Т. 1, а.с. 17) на поставку конкретної партії товару на загальну суму 607 753,74 грн (з ПДВ). Вказану рознарядку 03.11.2020р. позивачем також було направлено поштою на адресу відповідача.

Таким чином, враховуючи положення п. 5.1. Договору, у відповідача виникло зобов`язання з поставки товару за рознарядкою №127-06/3 від 09.10.2020 у строк до 02.11.2020р., а за рознарядкою №127-06/20 від 03.11.2020р. - у строк до 24.11.2020р.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Щодо поставок товарів за рознарядкою №127-06/3 від 09.10.2020р.

22.10.2020р. відповідачем була здійснена часткова поставка товару згідно з рознарядкою №127-06/3 від 09.10.2020р., про що свідчить видаткова накладна №104 від 22.10.2020р. на суму 16 779,12 грн з ПДВ (Т. 1, а.с. 34).

Решту товару за рознарядкою №127-06/3 від 09.10.2020р. було поставлено відповідачем 23.12.2020р., про що свідчить видаткова накладна №213 від 23.12.2020р. на суму 5467,50 грн з ПДВ (Т. 1, а.с. 56).

Щодо поставок товарів за рознарядкою №127-06/20 від 03.11.2020р.

На виконання рознарядки №127-06/20 від 03.11.2020р. відповідачем 05.11.2020р. частково було поставлено товар на суму 238 297,62 грн з ПДВ, про що свідчить видаткова накладна №122 від 05.11.2020р. (Т. 1, а.с. 38).

25.11.2020р. відповідачем було поставлено товар за рознарядкою №127-06/20 від 03.11.2020р. на суму 70 823,82 грн з ПДВ, про що свідчить видаткова накладна №128 від 25.11.2020р. (Т. 1, а.с. 42). Водночас з приводу вказаної накладної слід зазначити, що товар за найменуванням «Крісло офісне Manager Steel Chrome SP-A» у кількості 6 шт. на суму 14 946,00 грн був поставлений понад кількість товару, визначеного рознарядкою №127-06/20 від 03.11.2020р. Вказаний товар у кількості 17 шт., як то передбачено вказаною рознарядкою вже був поставлений позивачу 05.11.2020р.

03.12.2020р. відповідачем було поставлено товар на суму 121 500,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №133 від 03.12.2020р. (Т. 1, а.с. 47).

18.12.2020р. відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 189 720,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №182 від 18.12.2020р. (Т. 1, а.с. 51).

24.12.2020р. відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 5347,50 грн, про що свідчить видаткова накладна №217 від 24.12.2020р. (Т.1, а.с. 60).

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частини 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна поставка відповідачем товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п/п 6.3.1. п. 6.3. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором з оформленням первинних документів.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором (п. 7.1. Договору).

Пунктом 7.2. Договору сторони узгодили, що за не поставку, несвоєчасну поставку або недопоставку товару постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки, а за прострочення більш 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Як встановлено судом, відповідач несвоєчасно поставив позивачу частину товару, чим порушив п. 5.1. Договору, а саме:

за рознарядкою №127-06/3 від 09.10.2020р.:

- Крісло Атлант Хром Флай ВИРОБНИК ТОВ «АРТ-ПРОМ» у кількості 1 шт., вартістю 5467,50 грн;

за рознарядкою №127-06/20 від 03.11.2020р.:

- Крісло Kulik System Galaxy Black ВИРОБНИК ТОВ «Ергономіка Україна» у кількості 12 шт., загальною вартістю 121 500,00 грн;

- Крісло Атлант Хром Флай ВИРОБНИК ТОВ «АРТ-ПРОМ» у кількості 24 шт., загальною вартістю 131 220,00 грн;

- Крісло керівника преміум клас Мурано ВИРОБНИК «SHUNDE CHAIRART OFFICE FURNITURE CO.LTD» у кількості 1 шт., вартістю 14 075,04

- Стілець пластмасовий розкладний ВИРОБНИК ТОВ «АРТ-ПРОМ» у кількості 100 шт., загальною вартістю 58 500,00 грн;

- Шезлонг пластмасовий розкладний ВИРОБНИК ТОВ «АРТ-ПРОМ» у кількості 27 шт., загальною вартістю 38 813,58 грн;

- Диван RICHMAN Madrit 0915 коричневий ВИРОБНИК ТОВ «РІЧМЕН ГРУП» у кількості 1 шт., вартістю 5347,50 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені та штрафу за порушення умов Договору, суд вважає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський центр "ЮА" про стягнення 7404,50 грн підлягають задоволенню.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку, суд насамперед враховував, що пунктом 5.2. Договору сторони дійшли згоди стосовно визначення дати поставки товару, якою вважається дата прийняття товару на складі покупця.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська обл., місто Южне, вулиця Берегова, 13; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський центр "ЮА" (87554, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Пилипа Орлика, будинок 92А; ) про стягнення 7404,50 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський центр "ЮА" (87554, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Пилипа Орлика, будинок 92А; ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська обл., місто Южне, вулиця Берегова, 13; ) 6647,46 грн пені, 757,04 грн 7% штрафу, 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 22 вересня 2021р. Повний текст рішення складений та підписаний 27 вересня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков