ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3768/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2021 року

у справі № 916/3768/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта"

про стягнення 156 480,77 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" про стягнення 156480,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання стивідорних послуг №270520 від 27 травня 2020 року, в частині оплати заборгованості за надані послуги. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача борг за надані послуги у розмірі 143 852,68грн., пеню у розмірі 7098,79грн., 3% річних у розмірі 1774,71грн., індекс інфляції у розмірі 3754,59грн. та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував частково та просив суд відмовити у задоволенні пені в розмірі 7098,79грн., 3% річних в розмірі 1774,71грн. та інфляційних витрат в розмірі 3754,59грн. з підстав викладених у відзиві.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26 травня 2021 року у справі №916/3768/20 (суддя Літвінов С.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" борг за надані послуги у розмірі 143 852,68грн., пеню у розмірі 7098,79грн., 3% річних у розмірі 1774,71грн., індекс інфляції у розмірі 3754,59грн. витрати по сплаті судового збору у розмірі 2347,21грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати заборгованості, внаслідок чого у нього виник борг перед позивачем за наданні стивідорні послуги у розмірі 143852,68 грн., що відповідачем не заперечується. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1774,71грн. та індекс інфляції у розмірі 3754,59грн., а також 7098,79грн. пені, які судом задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26 травня 2021 року у справі №916/3768/20 частково, в частині певних задоволених позовних вимог, а саме: в частині стягнення боргу за надані послуги за рахунками ТОВ «УНСК» від 03.07.2020 р. №СД0000728, від 04.07.2020 р. №СД0000737, від 05.07.2020 р. №СД0000741, від 06.07.2020 р. №СД0000745, від 07.07.2020 р. №СД0000753, від 11.07.2020 р. №СД0000781 на суму 3 544 грн. 57 коп., а також в частині штрафних санкцій, а саме - пені у розмірі 7098 грн. 79 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» не погоджується з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступних обставин.

Апелянт зазначає, що 07.04.2021 р. ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» було сплачено рахунки ТОВ «УНСК» від 03.07.2020 р. №СД0000728, від 04.07.2020 р. №СД0000737, від 05.07.2020 р. №СД0000741, від 06.07.2020 р. №СД0000745, від 07.07.2020 р. №СД0000753, від 11.07.2020 р. №СД0000781 на суму З 544,57 коп., отже зменшено суму боргу за надані послуги до 140 397,11 грн.

Одночасно, 07.04.2021 р., в день призначеного Судом підготовчого засідання, відповідачем було подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, до якого було додано оригінал платіжного доручення №536 від 07.04.2021 р.

Також, у цьому засіданні Судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У рішенні Суд зазначає, що у засіданні 26.05.2021 р. « ... Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог частково заперечував ».

Однак, про зазначений факт часткового погашення боргу за надані послуги, у зв`язку із чим власне представник відповідача «частково заперечував» проти задоволення позовних вимог, суд першої інстанції проігнорував та зазначив у рішенні, що відповідач не сплатив усі рахунки, виставлені ТОВ «УНСК». Є також незрозумілими дії позивача, якій отримавши частину заборгованості, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та не уточнив позовні вимоги в цій частині.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до п.4.6. Договору №270520, Замовник сплачує пеню у розмірі 0,3 % від суми рахунку за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми, при необґрунтованій затримці Замовником оплати рахунків.

Отже, у Договорі №270520 Сторони передбачили відповідальність не за прострочення виконання зобов`язання, як таке, а саме за затримку оплати рахунків, що є необґрунтованим.

Тобто, на думку відповідача, за наявності ґрунтовної причини затримка оплати є можливою, та без застосування пені.

Апелянт пояснює, що до того, як ним 19.09.2020 р. була отримана Претензія позивача із вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок Позивача оплату за надання стивідорних послуг відповідно до виставлених рахунків, ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» неодноразово зверталося до ТОВ «ФОРБІЛД» з листами, у яких вимагалося погашення заборгованості за надані послуги із зберігання вантажу, - від 17.08.2020 р. №85-08/20, від 21.08.2020 р. №89-08/20, 31.08.2020 р. №95-08/20.

Також, 13.10.2020 року ТОВ «ФОРБІЛД» було отримано Претензію від 07.10.2020 №104-10/20 р. з вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок Експедитора суму заборгованості та пені, передбаченої п.4.6 Договору №26/05-20.

Отже, ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» вжило всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань перед ТОВ «УНСК», та не має вини (умислу або необережності) у порушенні цих зобов`язань, в даному випадку затримка з боку відповідача є цілком обґрунтованою, тому пеня за Договором №270520, не може бути застосована.

Апелянт наголошує, що вантажовласник - ТОВ «ФОРБІЛД», фактично відмовився від оплати зберігання, мотивуючи це наявністю «неврегульованих питань» щодо кількості отриманого вантажу, а також наявністю збитків - знищення частини вантажу в результаті його замокання під час зберігання в Одеському морському порту.

Важливо підкреслити, що на ТОВ «УНСК», як Портового оператора, силами та засобами якого вантаж розвантажувався та зберігався, покладена така сама відповідальність за забезпечення зберігання вантажу, як і на ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА», як Експедитора.

Скаржник посилається на справу №916/1312/21 за позовом ТОВ «ФОРБІЛД» до ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» про стягнення збитків в розмірі 242 466,58 грн., та зауважує, що він не намагається уникнути відповідальності, за рахунок третьої особи, як вважає Суд, він лише наводить ґрунтовну причину затримки оплати, за наявності якої пеня не застосовується.

А іншої причини й бути не може, оскільки так визначені умови цих господарських правовідносин - ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» (Замовник) є транспортно-експедиторським підприємством і здійснює послуги, пов`язані з організацією і забезпеченням транспортування вантажів, що належать його клієнтам, діє за дорученням і за рахунок своїх клієнтів (п.1.2 Договору №270520).

ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» також доводило Суду та позивачу, що згідно із класифікацією підприємств, визначеній у ст. 2 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.11.2018 № 996-XIV, відповідач є мікропідприємством та відповідно до фінансової звітності у 2020 році зафіксувало негативний фінансовий результат (збиток) у розмірі 26,6 тис. грн. Вказаний факт підтверджується Балансом на 31 грудня 2020 р.

В першу чергу це пов`язано наявністю заборгованості з боку ТОВ «ФОРБІЛД», що відображено у Балансі код рядку 1155.

Це, в свою чергу, є об`єктивною причиною, що вплинула на виконання зобов`язань ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» перед ТОВ «УНСК», та свідчить про відсутність його вини (умислу або необережності) у порушенні цих зобов`язань.

Враховуючи викладене, скаржник наголошує, що судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме - неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також всіх аргументів учасників справи, що призвело до стягнення з відповідача суми боргу більшої, ніж вона була станом на дату ухвалення рішення, а також стягнення пені, яку відповідач не повинен платити на підставі ст.614 ЦКУ.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі № 916/3768/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" на рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2021 року. Ухвалено розглянути справу №916/3768/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ст.ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо).

14.09.2021 року до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Клопотання обгрунтоване тим, що суд першої інстанції розпочав розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження, однак в подальшому перейшов до загального позовного провадження, врахувавши обсяг та характер доказів, правові позиції сторін.

З огляду на характер правовідносин між сторонами, конкретні обставини справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, відповідач просить суд призначити справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач також просить поновити йому строк для подання цього клопотання, оскільки він не отримував ухвалу суду про відкриття провадження від 27.07.2021, а дізнався про її існування лише з Єдиного реєстру судових рішень.

Колегія суддів визнає поважними причини, викладені відповідачем в якості підстав для поновлення строку для подання цього клопотання, з огляду на тимчасове припинення Південно-західним апеляційним господарським судом відправки поштової кореспонденції, та відправлення у зв`язку з цим ухвали суду від 27.07.2021 року тільки на електронну адресу ТОВ "Наутілус Ейдженсі Віта".

Розглянувши клопотання ТОВ "Наутілус Ейдженсі Віта", судова колегія відхиляє його, з огляду на наступне.

Згідно із ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є стягнення 156 480,77 грн., то вказана справа підлягає перегляду у суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

Разом з цим, відповідно до ч.6 ст.252 ГПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.8 ст.252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія зазначає, що заявником не обґрунтовано, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, зважаючи на достатню кількість пояснень сторін, у тому числі у заявах по суті справи, а також зважаючи на ціну позову, яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє клопотання ТОВ "Наутілус Ейдженсі Віта", і здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу, інші заяви чи клопотання до суду апеляційної інстанції не надходили. Сторони належним чином повідомлені про апеляційний перегляд справи, шляхом надсилання ухвали суду в електронному вигляді на електронні адреси сторін у зв`язку з тимчасовим припиненням відправки поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ УНСК та ТОВ НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА 27 травня 2020 року укладено Договір на надання стивідорних послуг №270520, відповідно до умов якого Позивач приймає на себе зобов`язання надавати Відповідачу послуги, пов`язані з перевалкою імпортних вантажів через Одеський морський торговельний порт, а Відповідач зобов`язався здійснювати оплату Позивачу за надання стивідорних послуг, в порядку та строки, передбачені Договором (п.1.1., п. 2.1.13., п. 3.3. Договору).

У період з червня 2020 року по серпень 2020 року вищезазначені послуги були надані Позивачем Відповідачу у повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг.

На виконання умов вищезазначеного Договору та на підставі актів наданих послуг, Позивачем за надані послуги було виставлено Відповідачу до сплати рахунки: Рахунок №СД-0000728 від 03.07.2020 року на суму 141, 10 гривень (прострочення оплати становить 171 день); Рахунок №СД-0000737 від 04.07.2020 року на суму 110, 11 гривень (прострочення оплати становить 171 день); Рахунок №СД-0000741 від 05.07.2020 року на суму 193, 28 гривень (прострочення оплати становить 171 днів); Рахунок №СД-0000745 від 06.07.2020 року на суму 87,71 гривень (прострочення оплати становить 168 днів); Рахунок №СД-0000753 від 07.07.2020 року на суму 1 546,33 гривень (прострочення оплати становить 167 днів); Рахунок №СД-0000758 від 08.07.2020 року на суму 4 092,47 гривень (прострочення оплати становить 166 днів); Рахунок №СД-0000769 від 09.07.2020 року на суму 1 918,09 гривень (прострочення оплати становить 165 днів); Рахунок №СД-0000775 від 10.07.2020 року на суму 4 084,01 гривень (прострочення оплати становить 164 дні); Рахунок №СД-0000781 від 11.07.2020 року на суму 1 377,04 гривень (прострочення оплати становить 164 дні); Рахунок №СД-0000794 від 14.07.2020 року на суму 5 894,04 гривень (прострочення оплати становить 160 днів); Рахунок №СД-0000807 від 15.07.2020 року на суму 4 678,75 гривень (прострочення оплати становить 159 дні); Рахунок №СД-0000813 від 16.07.2020 року на суму 2 979,59 гривень (прострочення оплати становить 158 днів); Рахунок №СД-0000820 від 17.07.2020 року на суму 7 784,06 гривень (прострочення оплати становить 157 днів); Рахунок №СД-0000830 від 20.07.2020 року на суму 4 494,77 гривень (прострочення оплати становить 154 дні); Рахунок №СД-0000839 від 22.07.2020 року на суму 17 209,09 гривень (прострочення оплати становить 152 дні); Рахунок №СД-0000859 від 23.07.2020 року на суму 4 376,42 гривень (прострочення оплати становить 151 день); Рахунок №СД-0000868 від 24.07.2020 року на суму 4 967,64 гривень (прострочення оплати становить 150 днів); Рахунок №СД0000873 від 25.07.2020 року на суму 7 039,42 гривень (прострочення оплати становить 150 днів); Рахунок №СД-0000885 від 27.07.2020 року на суму 16 365,17 гривень (прострочення оплати становить 147 днів); Рахунок №СД-0000905 від 28.07.2020 року на суму 11 158,69 гривень (прострочення оплати становить 146 днів); Рахунок №СД-0000913 від 29.07.2020 року на суму 9 618,11 гривень (прострочення оплати становить 145 днів); Рахунок №СД-0000926 від 30.07.2020 року на суму 10 247,26 гривень (прострочення оплати становить 144 дні); Рахунок №СД-0000929 від 31.07.2020 року на суму 5 525,21 гривень (прострочення оплати становить 143 дні); Рахунок №СД-0000938 від 01.08.2020 року на суму 16 985,76 гривень (прострочення оплати становить 143 дні); Рахунок №СД-0000949 від 03.08.2020 року на суму 978,56 гривень (прострочення оплати становить 140 днів).

Відповідно до п. 3.3. Договору оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Відповідачем на поточний рахунок Позивача протягом п`яти банківських днів з дати виставлення остаточного рахунку.

Однак, всупереч умовам Договору, Відповідач допустив прострочення оплати за надання стивідорних послуг у розмірі 143852,68грн.

Враховуючи неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача борг за надані послуги у розмірі 143 852,68грн., пеню у розмірі 7098,79грн., 3% річних у розмірі 1774,71грн., індекс інфляції у розмірі 3754,59грн. та судові витрати.

Встановлені обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір зберігання.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами ч.7 ст. 193 ГК України, ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку про те, що надання позивачем стивідорних послуг підтверджується складеними та підписаними уповноваженими представниками сторін, а також скріпленими печатками підприємств, актами надання послуг та не спростовано відповідачем.

Більш того, судова колегія приймає до уваги те, що відповідач визнає наявність заборгованості, однак посилається на наявність дебіторської заборгованості свого контрагента, замовника транспортно-експедиторських послуг ТОВ «Форбілд», з вини якого виникла заборгованість за зберігання вантажу.

Так, відповідач посилався на справу №910/1676/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наутілус ейдженсі віта» до Товариства з додатковою відповідальністю «Форбілд» про стягнення 165377,87 грн, з яких: 149232,58 грн боргу, 8689,97 грн пені, 2172,49 грн 3% річних, 5282,83 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги у справі №910/1676/21 мотивовані неналежним невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за договором № 26/05-20 на надання стивідорних та транспортно-експедиторських послуг про перевантаження імпортних генеральних вантажів - біг-беги від 26.05.2020 року.

Відповідач вказує, що ТОВ НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА (Замовник) є транспортно-експедиторським підприємством і здійснює послуги, пов`язані з організацією і забезпеченням транспортування вантажів, що належать його клієнтам, діє за дорученням і за рахунок своїх клієнтів .

Також відповідач вказує, що ТОВ НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА 26 травня 2020 року було укладено Договір на надання стивідорних та транспортно-експедиторських послуг про перевантаження імпортних генеральних вантажів - біг-бегі за №26/05-20 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФОРБІЛД. Однак станом на цей час, у порушення умов Договору №26/05-20, ТОВ ФОРБІЛД рахунки за зберігання вантажу не сплатив, акти виконаних робіт не підписав, обґрунтованої відмови від їх підписання у визначений п.3.6 Договор №26/05-20 строк відповідачу не направив.

Відповідач зазначає, що ТОВ НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА як Експедитор, що діє у відносинах з Портовим оператором за дорученням і за рахунок ТОВ ФОРБІЛД, затримало виконання своїх зобов`язань за Договором N2 270520 з оплати зберігання вантажу з причини невиконання його клієнтом - ТОВ ФОРБІЛД своїх зобов`язань.

Отже відповідач вважає, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань перед ТОВ УНСК та не має вини (умислу або необережності) у порушенні цих зобов`язань тому затримка оплати з боку Відповідача є цілком обґрунтованою, тому пеня, 3% річних та інфляційні витрати не можуть бути застосовані.

Судова колегія відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки кожна юридична особа несе самостійні ризики та відповідальність за своїми зобов`язаннями. Спірний договір укладено між ТОВ «УНСК» та ТОВ НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА, без жодних посилань на наявність зобов`язань ТОВ ФОРБІЛД.

За змістом ст. 511 Цивільного кодексу України, зобов`язання не може створювати обов`язку для третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України, у разі покладення виконання обов`язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов`язання залишається боржник, а не така особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин заданих умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що будь-яка третя особа не може відповідати за обов`язки відповідача, визначені договором, оскільки не є зобов`язаною стороною за договором, а умови договору не спричиняють для неї будь- яких обов`язків, відтак відповідач як самостійна юридична особа, повинен нести самостійну відповідальність за невиконання умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу і ст. 193 Господарського кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на зазначені прямі норми чинного законодавства, посилання на несплату коштів клієнтом Відповідача - ТОВ ФОРБІЛД не є підставою для звільнення Відповідача від виконання зобов`язань за укладеним Договором № 270520.

На підтвердження виконання умов зазначеного спірного Договору № 270520 Сторонами було підписано та скріплено печатками Акти наданих послуг за вказаний період. Як вбачається з Актів про надання послуг, жодних претензій, зауважень чи застережень щодо наданих послуг вони не містять та є належною підставою для їх оплати.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що 07.04.2021 р. господарським судом Одеської області зареєстровано за вх.№9640/21 клопотання ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» про відкладення підготовчого провадження, в якому повідомлено суд про сплату відповідачем рахунків ТОВ «УНСК», та зменшення основної заборгованості до 140 397,11 грн.

В підтвердження вказаних обставин до клопотання відповідачем надано оригінал платіжного доручення №536 від 07.04.2021 р. на суму 3 455,57 грн., в призначенні платежу якого зазначено «дог.№270520 рах. № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , №СД0000781» (т.2 а.с.3).

Однак, всупереч зазначеним відомостям, суд першої інстанції в рішенні не врахував та не зазначив про часткову сплату відповідачем заборгованості, та як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 143852,68 грн.

Таким чином, з урахуванням частково сплаченої заборгованості ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» у розмірі 3 455,57 грн., колегія суддів доходить висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 140 397,11 грн., чого не було враховано судом першої інстанції.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1774,71грн. та індексу інфляції у розмірі 3754,59грн., доходить висновку про їх арифметичну вірність та обґрунтованість.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань згідно з частиною першою статті 549 ЦК України є неустойка.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами першою, другою статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7098,79грн. пені, розрахунок яких також визнається судом обґрунтованим та вірним.

Посилання апелянта на відсутність його вини у простроченні оплати заборгованості, як на підставу для звільнення від відповідальності у вигляді пені, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже зазначалось, згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з положеннями статті 617 ЦК України, згідно з якою особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, умовами Договору не передбачено підстав для звільнення Відповідача від відповідальності у разі порушення строків оплати стивідорних послуг внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків третіми особами, зокрема, ТОВ «Форбілд».

З огляду на викладене, апеляційний суд не приймає посилання скаржника на справу №916/1312/21 за позовом ТОВ «ФОРБІЛД» до ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА» про стягнення збитків в розмірі 242 466,58 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Позивачем доведено належним чином, а Відповідачем не спростовано факту прострочення оплати послуг за Договором, що є самостійною відповідальністю ТОВ «НАУТІЛУС ЕЙДЖЕНСІ ВІТА», а тому наявні підстави для стягнення з Відповідача пені в розиірі 7098,79 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, частково знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду в частині наявності в матеріалах справи доказів часткової оплати заборгованості відповідача на суму 3 455,57 грн., колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення основної заборгованості відповідача, з прийняттям нового рішення в цій частині про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" 140 397,11 грн. основної заборгованості.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" частково задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2021 року у справі № 916/3768/20 скасувати в частині задоволених вимог про стягнення основної заборгованості, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наутілус Ейдженсі Віта" (вул. Ак. Корольова, буд. 37, кв.8, Одеса, Одеська область, 65014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" (пл. Митна, 1, Одеса, Одеська область, 65026) борг за надані послуги у розмірі 140 397,11 грн., пеню у розмірі 7 098,79 грн., 3% річних у розмірі 1 774,71 грн., індекс інфляції у розмірі 3 754,59 грн. витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 295,35 грн.»

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ згідно зі ст. 327 ГПК України.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська