ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2373/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Гончарової В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметавтоматика" (49000, м. Дніпро, ж/м тополя-3, буд.4, корп.2, кв.11, ідентифікаційний код 34229656)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, ідентифікаційний код 42590441)
про стягнення 9120,00 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметавтоматика" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка", в якій просить стягнути з відповідача суму авансу в розмірі 9120,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов домовленості про поставку товару: індуктивного ВБИ-М18-76К-1111-3 в кількості 8 шт на суму 9120,00 грн. Позивач зазначає, що на виконання вказаної домовленості ним перераховано відповідачу попередню оплату у розмірі 9120,00 грн, проте поставка вказаного товару відповідачем здійснена не була та відповідачем не було задоволено вимоги позивача у порядку досудового врегулювання спору, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення суми попередньої оплати.

Також, у позовній заяві позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2373/21. Здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також, вказаною ухвалою роз`яснено відповідачу, що згідно статті 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2021 суд перейшов до розгляду справи № 922/2373/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "07" вересня 2021 р. об 11:00 год.

Представник позивача у підготовче засідання 07.09.2021 не з`явився. Копія ухвали суду від 10.08.2021, була надіслана на адресу позивача: 49000, м. Дніпро, ж/м тополя-3, буд.4, корп.2, кв.11, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте вказана ухвала суду повернута до суду 20.08.2021 поштовим відділенням із відміткою пошти: "відмова".

Представник відповідача у підготовче засідання 07.09.2021 не з`явився. Копія ухвали суду від 10.08.2021, була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача, яке змінилося після відкриття провадження у справі: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, проте вказана ухвала суду повернута до суду 20.08.2021 поштовим відділенням із відміткою пошти: "адресат відсутній".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 20 вересня 2021 року о 10:00.

Представник позивача у судове засідання з розгляду справи по суті 20.09.2021 не з`явився. Проте, до господарського суду Харківської області 16.09.2021 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за вх.№ 21703, в якій останній пояснив, що позовні вимоги підтримує, додаткові заяви, клопотання, пояснення у нього відсутні, проти ухвалення рішення за відсутності представника позивача не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання з розгляду справи по суті 20.09.2021 не з`явився. Копія ухвали суду від 07.09.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76.

За відстеженням поштового пересилання № 665 вбачається, що відповідачу не було вручено копію ухвали суду від 07.09.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті та повернуто за зворотною адресою 15.09.2021.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 242 ГПК України, рішення суду надсилаються учасникам справи в електронній формі, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

За визначенням п. 4, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників позивача, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідача за наявними матеріалами.

Суд враховує те, що згідно ч.2 ст. 31 ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Отже, враховуючи те, що відповідач на час відкриття провадження у справі був зареєстрований за адресою: 61001, м. Харків, вул. Державинська, б. 38, літ. "Н-3", проте за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.08.2021 зареєстрований за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

22.05.2020 ТОВ "СЕНСОРІКА" виставлено позивачу рахунок № 97 (арк. справи № 10) на оплату товару: датчику індуктивного ВБИ-М18-76К-1111-3 в кількості 8 шт на суму 9120,00 грн.

Згідно вказаного рахунку на оплату відповідач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу вищевказаний товар на суму 9 120,00 грн.

У рахунку № 97 від 22.05.2021 сторони погодили термін поставки: 35 діб.

Позивач на виконання вказаної домовленості перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 9120,00 грн згідно платіжного доручення № 1955 від 28.05.2020 (арк. справи № 11).

Проте, позивач зазначає, що відповідач товар не поставив.

27.05.2021 позивачем на адресу відповідача ТОВ "Сенсоріка": 61001, м. Харків, вул. Державінська, буд.38, літ. "Н-3" була надіслана претензія про повернення грошових коштів у зв`язку із непоставленням товару (арк. справи № 12). Докази направлення містяться у матеріалах справи (арк. справи № 19).

Також, позивач зазначає про усну домовленість щодо умов поставки з використанням засобів електронної пошти, а також шляхом виставлення рахунку та його оплати та надає докази направлення листів на електронні адреси ТОВ "Сенсоріка": , Алексей<> та .

Проте відповідач на вищевказану претензію не відреагував та суму грошових коштів у розмірі 9 120,00 грн не повернув, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення суми попередньої оплати у примусовому порядку.

Відповідач правом на висловлення своєї правової позиції у справі не скористався та відзив на позов не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, враховуючи те, що договір між сторонами у формі єдиного документу не укладався, цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку ч. 1 ст. 11 ЦК України, ч.1 ст. 181 ГК України з дій юридичних осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.

Вказана домовленість відповідає вимогам ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно з якими правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В статті 665 ЦК України зазначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 28.05.2020 було здійснено попередню оплату товару за усним договором у розмірі 9120,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до положень ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року по справі №3-127гс11, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Предметом позову у даній справі є саме стягнення попередньої оплати в сумі 9120,00 грн на підставі частини 2 статті 693 ЦК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Зазначені правовідносини також регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що норми ст. 1212 Цивільного кодексу України поширюють свою дію на спірні правовідносини та враховуючи те, що відповідач одержав від позивача суму попередньої оплати товару в розмірі 9120,00 грн., проте не передав товар у строк визначений в рахунку на оплату, а також не повернув суму попередньої оплати товару на вимогу позивача, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми одержаної попередньої оплати товару в розмірі 9120,00 грн правомірна та обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем у позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, в якому позивач зазначав про понесення витрат: 1000,00 грн - витрати на правничу допомогу, 2270,00 грн - судовий збір.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвокату Ремез Катерини Ігорівни для надання останнім правової допомоги пов`язаної зі зверненням до суду з позовом у даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між адвокатом Ремез Катериною Ігорівною (адвокат за договором) та позивачем (клієнт) укладено угоду про надання правничої допомоги № 27/05 від 27.05.2021 (далі по тексту - угода про надання правової допомоги), предметом якого є надання адвокатом правової (правничої) допомоги у зв`язку із зверненням до господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ "СЕНСОРІКА" () про стягнення грошових коштів, оплачених на підставі рахунку на оплату №97 на суму 9120,00 грн, згідно платіжного доручення № 1955 від 28.05.2020.

Сторони домовились, що розмір гонорару Адвоката за цією угодою складає 1 000,00 (одна тисяча гривень) грн, які Клієнт сплачує протягом в день підписання цієї угоди у готівковому чи безготівковому порядку згідно чинного законодавства України.

Згідно погодинного розрахунку підписаного між сторонами угоди (детальний опис робіт (наданих послуг) до послуг входить: складання позовної заяви (аналіз судової практики, вивчення матеріалів справи, організація сплати судового збору та засвідчення копій документів) вартістю 1000,00 грн, що сплачено 27.05.2021.

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості надання професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 1000,00 грн надані наступні документи: угода про надання правничої допомоги № 27/05 від 27.05.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2303 від 23.05.2011, ордер від 27.05.2021 та погодинний розрахунок підписаний між сторонами угоди (детальний опис робіт (наданих послуг) від 27.05.2021.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 000,00 грн., беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, ідентифікаційний код 42590441) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметавтоматика" (49000, м. Дніпро, ж/м тополя-3, буд.4, корп.2, кв.11, ідентифікаційний код 34229656) суму авансу в розмірі 9120,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн та судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, ідентифікаційний код 42590441).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, ідентифікаційний код 42590441) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметавтоматика" (49000, м. Дніпро, ж/м тополя-3, буд.4, корп.2, кв.11, ідентифікаційний код 34229656) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметавтоматика" (49000, м. Дніпро, ж/м тополя-3, буд.4, корп.2, кв.11, ідентифікаційний код 34229656)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенсоріка" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.76, ідентифікаційний код 42590441).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "27" вересня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова