ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа №909/896/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Т.Б. Бонк,

суддів В.М. Гриців,

Г.Г. Якімець,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Ворохтянське лісове господарство від 09.03.2021 (вх. суду від 16.03.2021 №01-05/920/21)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021, повний текст рішення складено 19.02.2021, суддя Шіляк М.А., м. Івано-Франківськ

у справі: №909/896/20

за позовом: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство", смт Ворохта Івано-Франківської області

про відшкодування шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 198 687,04 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У жовтні 2020року Державна екологічна інспекція Карпатського округу звернулась до ДП "Ворохтянське лісове господарство" про відшкодування шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 205 163, 05 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за результатами проведеної з 02.06.2020 по 05.06.2020 позапланової перевірки ДП "Ворохтянське лісове господарство" встановлено факт незаконної рубки дерев на території підпорядкованих відповідачу Поляницькому та Озерянському лісництв, у зв`язку з чим позивач розраховував шкоду в сумі 205 163, 05 грн, завдану лісовому фонду, та на підставі ст. 107 ЛК України, ст. 1166 ЦК України звернувся з вказаним позовом до суду.

У зв`язку з частковою сплатою відповідачем шкоди в сумі 6 476, 01 грн позивач подав заяву про зменшення позовних вимог до 198 687,04 грн (заява від 13.11.2020).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 у справі № 909/896/20 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь держави шкоду в сумі 198 687,04 грн, яку необхідно перерахувати в фонд охорони навколишнього природного середовища Поляницької сільської ТГ на території, якої вчинено правопорушення. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 980,31грн судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є постійним лісокористувачем та відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України зобов`язаний забезпечувати охорону та захист лісів. Факт незаконної порубки дерев, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено складеним за наслідками перевірки Державної екологічної інспекції Карпатського округу актом від 05.06.2020, якій є чинним станом на час вирішення спору. Оскільки відповідач не подав доказів відсутності вини у вчиненні правопорушення - незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій йому території та частково відшкодував шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства, в сумі 6 476, 01 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволив позов.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ДП "Ворохтянське лісове господарство" (відповідач ) не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким зупинити розгляд справи на час розслідування кримінального провадження №0000135 від 01.07.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, зокрема, що спірні незаконні рубки були виявлені працівниками держлісохорони ДП «Ворохтянське лісове господарство» (відповідно до акту огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 02.06.2020), за фактом виявлення вказаних рубок Поляницьке лісництво звернулось до Яремчанського відділення поліції з листом від 05.06.2020. Скаржник вказує про відсутність в матеріалах даної справи відомостей про результати проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000135 від 01.07.2020, розпочатого за фактом виявлення незаконних рубок, яким, можливо, будуть встановлені винні у незаконній рубці особи. Вважає, що позивач не довів протиправної поведінки та вини відповідача, а також наявності причинового зв`язку між виконанням відповідачем своїх службових обов`язків та завданою шкодою, водночас, вказує, що дії посадових осіб держлісохорони, навпаки, були спрямовані на викриття осіб, які завдали шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.

Вказує, зокрема, що відповідач склав свій акт огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 02.06.2020 вже під час проведення позивачем натурної перевірки відповідача, за результатом якої складено відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев. Зазначає, що в рапорті майстра лісу Поляницького лісництва від 03.06.2020 Тимофій І.О. вказано про виявлення спільно з працівником екоінспекції Николайчуком О.Ф. самовільної рубки дерев, а лист до поліції щодо якої направлено 05.06.2020, тобто в останній день перевірки. Відтак вважає безпідставними доводи апелянта про сумлінне виконання ним своїх обов`язків щодо охорони лісу, оскільки зазначені документи складались лісовою охороною тільки під час проведення позивачем перевірки. Посилаючись на постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №927/109616, від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 09.08.2018 у справі №909/976/17, позивач вказує, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового господарства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють незаконну рубку, але і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними службових обов`язків.

Також позивач заперечує щодо клопотання апелянта про зупинення розгляду справи на час розслідування кримінального провадження №0000135 від 01.07.2020, вказуючи на встановлений ст.ст. 227,228 ГПК України вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі.

Ухвалою від Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

В матеріалах справи наявна копія звернення жителя с. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області гр. ОСОБА_1 від 10.04.2020, адресована начальнику Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області, щодо проведення перевірки рубок лісу у Озернянському лісництві та Поляницькому лісництві ДП «Ворохтянське ЛГ».

На підставі вказаного звернення Державна екологічна інспекція України видала погодження від 19.05.2020 №2.6/288 ПГ на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією Карпатського округу суб`єкта господарювання - ДП «Ворохтянське ЛГ».

01.06.2020 начальником Державної екологічної інспекції Карпатського округу видано наказ щодо здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №200 від 01.06.2020 та направлення №187 від 01.06.2020 на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ДП «Ворохтянське ЛГ» щодо додержання вимог законодавства у сфері навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів для здійснення перевірки з 02.06.2020 по 05.06.2020.

За результатом проведеної протягом 02.06.2020 по 05.06.2020 перевірки ДП "Ворохтянське лісове господарство" Державною екологічною інспекцією Карпатського округу складено акт від 05.06.2020 позапланового заходу, відповідно до якого під час натурної перевірки встановлено незаконну рубку та пошкодження дерев на території лісового фонду ДП «Ворохтянське лісове господарство», а саме у Поляницькому лісництві у кварталі 11 у виділах №№ 31, 20, 19, 20 виявлено незаконну рубку 22 дерев, у Озернянському лісництві у кварталі 11 вид. №35 та кварталі №14 виділ №20.1 виявлено пошкодження до ступеня не припинення росту3 дерев та незаконну рубку 1 дерева.

В акті зазначено, що працівниками державної лісової охорони ДП «Ворохтянське ЛГ» не представлено та не надано жодних документів щодо виявлення та обліку (акту огляду місця вчинення лісопорушення) та направлення матеріалів у правоохоронні органи для встановлення осіб стосовно незаконної рубки дерев.

В графі «Пояснення, зауваження або заперечення» в акті містяться пояснення головного лісничого ДП «Ворохтянське ЛГ» Ванджурака М., відповідно до яких під час перевірки працівниками лісової охорони ДП «Ворохтянське ЛГ» надали документи про направлення матеріалів про лісопорушення до правоохоронних органів для встановлення осіб, які вчинили самовільну порубку дерев.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку розміру шкоди, що проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 за № 665 по місцю перевірки вищеназваних лісництв, підпорядкованих Державному підприємству "Ворохтянське лісове господарство", а саме:

- Поляницьке лісництво: квартал № 11 виділ № 31 - незаконну рубку 7 сироростучих дерев породи ялина та 1 сироростучого дерева породи ялиця, без будь-яких тавр з діаметрами пнів: 44; 45; 50; 44; 49; 36; 38; 47 см, за що розраховано 86 817, 72 грн шкоди; квартал № 11 виділ № 20 - незаконну рубку 4 сироростучих дерев породи ялина та 2 сироростучих дерев породи ялиця без будь-яких тавр, з діаметрами пнів: 46; 41; 56; 33; 31; 42 см, за що розраховано 57 067, 19 грн шкоди; квартал № 11 виділ № 19 - незаконну рубку 5 сироростучих дерев породи ялина без будь-яких тавр, з діаметрами пнів: 36; 40; 28; 28; 42 см, за що розраховано 35 157, 87 грн шкоди; квартал № 11 виділ № 20 - незаконну рубку 3 сироростучих дерев породи ялина без будь-яких тавр, з діаметром пнів: 30; 36; 35 см, за що розраховано 19 644, 26 грн шкоди, що є порушенням ст. 105 Лісового кодексу України, за що розраховано разом 198 687, 04 грн шкоди;

-Озернянське лісництво: квартал № 11 виділ № 35, площа 1.2 га СВР-20 - пошкодження до ступеня не припинення росту 3 сироростучих дерев породи ялина, з діаметром пнів: 26; 28; 34 см, за що розраховано 3 492, 31 грн шкоди; квартал № 14 виділ № 20.1, площа 1.0 га СР-20- незаконну рубку 1 сухостійного дерева породи ялина, з діаметром пня: 32 см, за що розраховано 2 983,70 грн шкоди; що є порушенням ст. 105 Лісового кодексу України, за що розраховано разом 6 476,01 грн шкоди.

Загальний розмір шкоди становив 205 163, 05 грн.

На усунення виявлених під час проведення перевірки порушень Екоінспекцією винесено припис від 05.06.2020 № 187.

В матеріалах справи також наявна копія складеного відповідачем акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 02.06.2020, згідно з яким працівниками відповідача виявлено рубку 22дерев у Поляницькому лісництві, копії рапортів майстра лісу ОСОБА_2 та в.о. лісничого Поляницького лісництва Микульця М.М. щодо виявлених самовільних рубок, складених 03.06.2020, та копія листа-звернення ДП «Ворохтянське ЛГ» №2/151 від 05.06.2020 до Яремчанського відділу поліції, в якому відповідач вказав, що лісовою охороною спільно з екологічною інспекцією виявлено самовільну рубку 22дерев.

16.06.2020 направив відповідачу претензію від 12.06.2020 № 24/20 про сплату шкоди в розмірі 205 163, 05 грн, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев, яка отримана відповідачем 18.06.2020.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа ГУ НП в Івано-Франківській області від 23.09.2020 №16084/108/24/02-2020 за фактом незаконної рубки дерев у ДП «Ворохтянське ЛГ» 01.07.2020 до ЄРДР внесено відомості за №0000135 від 01.07.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України, досудове розслідування триває.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2020 відповідачем сплачено частково шкоду заподіяну внаслідок порушення норм лісового законодавства у сумі 6 476, 01 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно з ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Матеріалами справи підтверджено, що ДП «Ворохтянське лісове господарство» є постійним лісокористувачем державного лісового фонду, розташованого на територіях Озерянського та Поляницького лісництв.

За наслідками проведеної позивачем у червні 2020року позапланової перевірки відповідача встановлено факт незаконної рубки дерев, що підтверджено складеним за її результатами актом від 05.06.2020. Під час проведеної вказаної перевірки представником відповідача надані пояснення, що під час перевірки працівниками лісової охорони ДП «Ворохтянське ЛГ» надали документи про направлення матеріалів про лісопорушення до правоохоронних органів для встановлення осіб, які вчинили самовільну порубку дерев.

У зв`язку з виявленим фактом незаконної рубки та пошкодженням дерев позивач здійснив розрахунок завданої шкоди, відповідно до якої така становить 205 163,05грн, з яких 198 687,04грн шкода, завдана рубкою у Поляницькому лісництві, 6 476,01грн у Озерянському лісництві.

В процесі розгляди справи судом першої інстанції відповідач надав докази часткової оплати завданої шкоди в сумі 6 476,01грн.

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до пункту 5 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 93 Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16).

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 909/976/17, постановах Верховного Суду у справах № 927/1096/16, № 920/1293/16, № 917/1261/17).

Згідно з ст. 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

Згідно зі статтею 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Доводи скаржника про те, що позивач не довів протиправної поведінки та вини відповідача, а також наявності причинового зв`язку між виконанням відповідачем своїх службових обов`язків та завданою шкодою, та його посилання на те, що дії посадових осіб держлісохорони, навпаки, були спрямовані на викриття осіб, які завдали шкоду, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення позапланової перевірки позивачем було не виявлення саме відповідачем фактів незаконної рубки, а звернення у травні 2020року мешканця с. Верховина до правоохоронних органів щодо спірних рубок на території Озерянського та Поляницького лісництв.

Відповідач надав суду акт огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 02.06.2020, рапорти майстра лісу ОСОБА_2 та в.о. лісничого Поляницького лісництва Микульця М.М. щодо виявлених самовільних рубок від 03.06.2020 та листа-звернення від 05.06.2020 ДП «Ворохтянське ЛГ» до Яремчанського відділу поліції, які складені останнім безпосередньо під час проведення позивачем перевірки протягом 02-05 червня 2020року. При цьому, в рапорті Тимофія І.Ю. та листі до поліції відповідач послався, що незаконна рубка виявлена спільно з представниками Екоінспекції.

Разом з тим, в акті перевірки 05.06.2020 зазначено, що працівниками державної лісової охорони ДП «Ворохтянське ЛГ» не представлено та не надано жодних документів щодо виявлення та обліку (акту огляду місця вчинення лісопорушення) та направлення матеріалів у правоохоронні органи для встановлення осіб стосовно незаконної рубки дерев. Будь яких доказів того, що відповідач вчиняв покладені на нього обов`язки щодо своєчасного самостійного виявлення та обліку незаконних рубок до проведення позивачем перевірки відповідач не надав.

У зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу.

Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної рубки та пошкодження дерев на території Озерянського та Поляницького лісництв невстановленими особами.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що скаржник, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної рубки невстановленими особами дерев.

Безпідставними є посилання апелянта на необхідність зупинення провадження у даній справі на час розслідування кримінального провадження №0000135 від 01.07.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки підстави для зупинення судом провадження чітко встановлені ст.ст. 227, 228 ГПК України і серед таких не передбачено обставин, на які посилаєтсья апелянт. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити,що покладення відповідальності виключно на осіб, що безпосередньо здійснюють незаконну рубку та звільнення від юридичної відповідальності, як засобу державного примусу, лісокористувачів знівелює принцип невідворотності покарання за неналежну охорону ввіреного в їх користування лісового фонду та призведе до втрати найбільш дієвого механізму стимулювання стосовно самих лісокористувачів до належного виконання покладених на них обов`язків з охорони лісу.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 у справі № 909/896/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275,276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства Ворохтянське лісове господарство від 09.03.2021 (вх. суду від 16.03.2021 №01-05/920/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 у справі № 909/896/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у строки та в порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді В.М. Гриців

Г.Г. Якімець