ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 м. Дніпро Справа № 908/995/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення виклику сторін) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 (повний текст складено 22.06.2021, суддя Федорова О.В.) у справі №908/995/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ГетманГлобал (49008, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, 44, офіс 4)

до відповідача Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування (69057, м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 1, прим. 63)

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

У квітні 2021 до Господарського суду Дніпропетровської області звернулось ТОВ «ГетманГлобал» з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в особі Запорізької філії ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 105 248,08 грн. суми страхового відшкодування, 1 768,16 грн. пені, 5 916,55 грн. інфляційних втрат та 1 453,28 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за Договором страхування від №2000040 від 05.01.2020 з виплати страхового відшкодування позивачу в розмірі 105 248,08 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку пошкодження автомобіля «RAVON R2», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті дорожньо транспортної пригоди. Крім того, позивачем нараховані штрафні санкції за несвоєчасне здійснення вказаної виплати.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 у справі №908/995/21 позов задоволено частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГетманГлобал 105 248,08 грн. страхового відшкодування, 1768,16 грн. пені, 4 816,00 грн. інфляційних втрат, 1 451,63 грн. 3% річних, 2 248,13 грн. судового збору; відмовлено позивачу в частині стягнення 1100,55 грн. інфляційних втрат, 1 65 грн. 3% річних; судовий збір у розмірі 21,87 грн. покладено на позивача.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог. Встановив виконання страхувальником зобов`язань за договором та направлення страховику в установлені строки необхідних документів для визнання події страховим випадком та прийняття рішення про виплату суми страхового відшкодування. Матеріали справи містять документи за період 2020-2021 (повідомлення про подію, рахунки, акти виконаних робіт, Акти технічного стану, електронне листування з представником відповідача), які підтверджують факт тривалої співпраці ОСОБА_1 з відповідачем, прийняття страховиком (заступником начальника Управління виплат) складених цією особою Актів та здійснення виплат на підставі поданих документів. Крім того, акт, підписаний ОСОБА_1 , отриманий позивачем саме від відповідача засобами електронного зв`язку.

Умови Договору передбачають, що у разі наявності сумнівів або недостатності доказів (наданих документів) відповідач наділений правом на вчинення дій для з`ясування та встановлення факту як настання страхового випадку так і розміру спричинених збитків, заподіяних застрахованому ТЗ внаслідок ДТП. Відсутність доказів сплати позивачем вартості відновлювального ремонту, як зазначив суд, не є підставою для невиконання відповідачем зобов`язань за договором щодо виплати страхового відшкодування. Відповідач доказів на підтвердження вчинення ним дій (надсилання листів, запитів, вимог тощо) для з`ясування фактичних обставин ДТП, встановлення страхового випадку, встановлення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто суду не надав.

У звязку з цим суд визнав доведеним факт невиконання відповідачем умов договору щодо строків виплати страхового відшкодування та наявність у позивача права на його стягнення в повному розмірі. Задовольняючи вимоги щодо пені, річних та інфляційних, господарським судом виявлено помилки в наданих позивачем розрахунках річних та інфляційних, внаслідок чого ці суми були зменшені, а вимоги про стягнення пені задоволено в повному обсязі.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство ПРОСТО-страхування в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 у справі №908/995/21 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не було з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного ы необґрунтованого рішення.

Також, відповідачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказу аудіозапису (цифровий носій) телефонного дзвінка страховика (асистуючої компанії), що фіксує події 12.09.2020.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 у справі №908/995/21; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

04.01.2020 між ТОВ «ГетманГлобал» та АТ «ПРОСТО-страхування» в особі Запорізької філії, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, 1, прим. 63, укладено Договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля РKS №2000040 (далі - Договір), за умовами якого страховою компанією прийнято під страховий захист автомобіль «Ravon R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 р.в.

Згідно з п. 1.10 Договору страхова компанія взяла на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику збитки, що виникли протягом строку дії Договору страхування, в разі пошкодження в межах страхової суми, що становить 182 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.8., 1.8.1 Договору виплати страхового відшкодування у разі пошкодження автомобіля проводяться без урахування амортизаційного зносу.

Згідно з п. 1.13 Договору розмір безумовної франшизи при пошкодженні автомобіля становить 2% від страхової суми (тобто, страхова компанія при настанні страхового випадку - ДТП повинна здійснити страхові відшкодування у розмірі збитків, спричинених страховим випадком, у межах страхової суми за вирахуванням 2% франшизи).

Пунктом 2.7 Договору визначено дії страхувальника та взаємовідносини сторін при настанні страхового випадку, а також перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку ы розмір збитків.

Згідно з п. 2.11.2.5 Договору страхувальник має право повідомити страховика про настання події, що має ознаки страхової, у строк, передбачений умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.7.2.5 Договору для отримання страхового відшкодування, крім письмового повідомлення про подію, яка має ознаки страхової, страхувальник повинен надати страховику заяву про виплату страхового відшкодування та документи з нижчезазначеного переліку, які є обґрунтуванням заяви про виплату страхового відшкодування, зокрема:

1) цей Договір;

2) свідоцтво про реєстрацію ТЗ;

3) посвідчення водія відповідної категорії Водія, який керував ТЗ на момент події, яка має ознаки страхової, документи, що підтверджують законні підстави на керування ТЗ, вказаного в п. 1.4. цього договору, вказаним Водієм (такими документами можуть бути: договір оренди, лізингу, підряду тощо);

4) документ або документи (довідки, протоколи, постанови, рішення, вироки тощо), видані повноважним державним органом (посадовою особою), в яких зазначені:

- місце, дата, час, причини, обставини та наслідки події, дата і час надходження в зазначені органи (до посадових осіб) повідомлення про неї; опис застрахованого ТЗ (марка, модель, реєстраційний номер, номер кузову (шасі)); перелік пошкоджень і перелік його втрачених частин (при їх утраті);

- повні імена й адреси постійного місця проживання (місця перебування) власників транспортних засобів, що брали участь у події, і кожного учасника події (якщо вони встановлені), ступінь їх вини (якщо вина встановлена), у разі наявності у інших учасників події договорів страхування інших страховиків: серію, номер договорів страхування ОСЦПВВНТЗ, найменування та адресу страховиків;

- зміст правопорушення і прийняте у справі рішення про накладення адміністративного стягнення (у разі складання відносно особи протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та/або притягнення (відмови у притягненні) особи до адміністративної відповідальності), або статті Кримінального кодексу України, за якими розпочате кримінальне провадження (у разі порушення кримінальної справи), інші відомості, що відповідно до норм чинного законодавства повинні бути зазначені в подібних документах:

- Поліс ОСЦПВВНТЗ або його копію (у разі наявності) потерпілої Третьої особи;

- документи державної установи метеорологічної (сейсмологічної) служби або Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджують відомості про характер і час дії відповідного стихійного лиха або іншого небезпечного явища природи, якщо застрахований ТЗ пошкоджений внаслідок таких явищ.

5) документ або документи, що підтверджують розмір збитку (рахунки з СТО, платіжні документи тощо).

Згідно з п. 2.7.2.7 Договору страхувальник зобов`язаний до усунення (ремонту) пошкоджень, заподіяних в результаті події, що має ознаки страхової, надати страховику (його представнику) пошкоджений ТЗ для огляду, про що страховик складає Акт огляду, де фіксуються зазначені пошкодження, час і місце огляду ТЗ узгоджуються сторонами цього договору.

Пунктом 2.8.1 Договору встановлено, що страхове відшкодування по ризиках «НЗ», «ПОШКОДЖЕННЯ», «ДОДАТКОВЕ ОБЛАДНАННЯ» виплачується після надання страхувальником страховику всіх необхідних документів по страховому випадку, визначених п. 2.7 цього Договору, огляду пошкодженого ТЗ страховиком і складання акту огляду, визначення обставин, причин, розміру і характеру заподіяного збитку та визнання страховиком події страховим випадком. При цьому обов`язок надання документів, що обґрунтовують факт та причини настання страхового випадку і розмір збитків, покладається на страхувальника.

Пунктом 2.8.2.3. Договору встановлено, що у випадку пошкодження застрахованого автомобіля виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 20 календарних днів, починаючи з дня надання страхувальником страховику останнього із всіх необхідних документів, визначених у п. 2.7.1.5 Договору.

Пунктом 2.11.3.3 Договору встановлено, що для з`ясування обставин, причин, розміру і характеру збитків, заподіяних застрахованому ТЗ, страховик має право направляти запити у відповідні компетентні органи, що можуть володіти необхідною інформацією, замовляти проведення незалежної експертизи, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Згідно з п. 2.11.3.4 Договору страховик має право вимагати від страхувальника (вигодо набувача, водія) інформацію, необхідну для встановлення факту страхового випадку, обставин та причин його виникнення, а відповідно до п. 2.11.3.5 також має право проводити огляд та обстеження пошкодженого ТЗ.

Відповідно до п. 2.11.4.2 Договору страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику.

Згідно п. 2.11.4.3 Договору страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачені договором строки.

12.09.2020 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, при якому застрахований автомобіль пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Подія сталась у м. Києві на вулиці Івана Піддубного, 36/14. Під час керуванням застрахованим автомобілем ОСОБА_2 сталось зіткнення з парканом та заїзд транспортного засобу на подвір`я приватного домоволодіння, де знаходилась літня жінка. Внаслідок зіткнення застрахований автомобіль, що є приватною власність позивача ТОВ «ГетманГлобал», отримав пошкодження.

Страховика було письмово повідомлено про подію.

Позивачем надано відповідачу копії: полісу, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля RAVON R2, д.н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія, паспорту ОСОБА_2 . Всі ці документи долучені до матеріалів страхової справи №147336.

З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, а також ремонту автомобілю, позивач звернувся до СТО фізичної особи-підприємця Сінкевич О.С., яким за результатами огляду автомобіля складено рахунок №1816/14/09/20 від 14.09.2020 на суму 107 396,00 грн. Надалі, за результатами виконаних робіт, між позивачем та ФОП Сінкевич О.С. підписано акт виконаних робіт №1816/14/09/20 від 29.09.2020.

02.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку №1816/14/09/20 від 14.09.2020, акту виконаних робіт №1816/14/09/20 від 29.09.2020 та фотографії транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, і просив здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 107 396,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, позивач 02.02.2021 звернувся зі скаргою до Національного банку України, що регулює діяльність страхових компаній.

Листами від 09.10.2020 №04-147336 та від 16.02.2021 №04-367 позивача повідомлено про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу на огляд, надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг транспортного засобу RAVON R2, д.н.з. НОМЕР_1 , а також надання вичерпної інформації щодо останнього користувача транспортним засобом. Після отримання зазначеної інформації, страховиком буде прийнято рішення за страховою справою у строки, визначені умовами Договору.

Позивач листом вих. №05/03 від 05.03.2021 (з доказами направлення відповідачу) повідомляв про неотримання від відповідача запиту про надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг пошкодженого транспортного засобу. Додатково позивач у листі від 15.03.2021 повідомляв відповідача про можливість повторного огляду пошкодженого автомобіля у м. Києві або у м. Дніпрі.

Викладене стало підставою виникнення спору між сторонами.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до абз. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Так, ст. 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з:

1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною 1 статті 25 вказаного Закону встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України "Про страхування" та ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Укладаючи Договір страхування, сторонами було погоджено порядок вчинення дій страхувальника та взаємовідносини сторін при настанні страхового випадку, а також перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків (п. 2.7. Договору).

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, матеріали справи містять докази надсилання позивачем на адресу відповідача (засобами електронного зв`язку): повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, паспорт водія, заяву про виплату страхового відшкодування, рахунок №1816/14/09/20 від 14.09.2020, акт виконаних робіт №1816/14/09/20 від 29.09.2020, фото пошкодженого авто.

З акту технічного стану від 15.09.2020 вбачається опис отриманих пошкоджень транспортним засобом, що підписаний представником страховика Василенком О.В.

Факт отримання наведених документів відповідачем не спростовано. У той же час, матеріали справи не містять доказів прийняття страховиком рішення за результатами розгляду страхового випадку; відсутні заперечення відповідача щодо заявленого розміру страхового відшкодування.

Отже, аналіз наведених обставин свідчить про дотримання позивачем вимог Договору в частині вчинення дій страхувальника при настанні страхового випадку, надано вичерпний перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків. Відповідач доказів на підтвердження вчинення ним дій для з`ясування фактичних обставин ДТП, встановлення страхового випадку, встановлення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто не надав, що встановлено місцевим господарським судом. Наведене свідчить про те, що відповідач не підтвердив належними доказами ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень.

Апеляційний господарський суд, перевіривши правильність проведеного місцевим господарським розрахунку суми страхової виплати, з урахування положень п. 1.10 Договору, встановив математичну правильність розрахунку, відповідно, і обґрунтованість пред`явленої до стягнення суми в частині 105 248,08 грн. (107 396,00 грн. - 2147,92 грн. (2 франшиза)).

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому, період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 12.12.2011 у справі №07/238-10).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Судова колегія, перевіривши наданий позивачем до позову розрахунок річних, інфляційних та пені, погоджується в цій частині з висновком місцевого господарського суду щодо його математичної неправильності та підтримує рішення суду в частині правомірного стягнення з відповідача 768,16 грн. пені, 4 816,00 грн. інфляційних втрат та 1 451,63 грн. 3% річних.

Оцінивши усі обставини справи в їх сукупності та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог у цій справі.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.

Наявні в матеріалах справи акти технічного стану та електронне листування з представником відповідача підтверджують факт тривалої співпраці Василенка О.В. з відповідачем, прийняття страховиком (заступником начальника Управління виплат) складених цією особою документів, спростовують посилання скаржника на обставини його необізнаності щодо наведених вище документів та їх змісту.

Є необґрунтованим посилання скаржника на відсутність доказів надсилання позивачем документів, що підтверджують законні підстави на керування ТЗ, вказаним у п. 1.4 цього Договору (договір оренди, лізингу, підряду тощо) та доказів сплати вартості відновлювального ремонту ФОП Сінкевич О.С., з огляду на наявність наведених документів та доказів їх надсилання в матеріалах справи. Несплата вартості відновлювального ремонту в силу положень п. 2.11.3.4 Договору не пов`язана з підставами невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо виплати страхового відшкодування.

Клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів (цифровий носій з записом від 12.09.2020) підлягає відхиленню в силу положень ч. 3 ст. 269 ГПК України. Скаржником не надано доказів неможливості подання вказаного цифрового носію до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього протягом всього часу слухання справи.

Обов`язок доказування і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України покладається на сторони. В матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували обґрунтованість заперечень відповідача.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє доводи скаржника у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.

Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Право скаржника порушено не було.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 у справі №908/995/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 у справі №908/995/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков