ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.09.2021м. ХарківСправа № 922/3856/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. № 3856/21 від 22.09.2021)

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-4" (місто Харків)
боржник Дао Тхі Тхао (місто Харків)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг і Компанія-4" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу на стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованість в сумі 45 630,23 грн. В обґрунтування поданої заяви Товариство посилається на неналежне виконання боржником Договору оренди № 013450 від 28.12.2018, наголошуючи при цьому, що з 22 січня 2021 року (тобто вже після виникнення зобов`язань за Договором оренди) Фізичною особою-підприємцем Дао Тхі Тхао здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, проте відповідне господарське зобов`язання залишилось за Дао Тхі Тхао, як за фізичною особою.

Відповідно до приписів статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і Компанія-4", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно статті 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, в якості боржника заявником визначено Фізичну особу ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України).

Це право закріплено і в статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому, частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

На підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 22.01.2021 до реєстру внесено запис 005019329 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Дао Тхі Тхао. Підстава: власне рішення.

Водночас слід зауважити, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеним договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Так, в пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17 від 05.06.2018 зазначено, що з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Проте, звертаючись з заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин саме процедури наказного провадження.

Суд зауважує, що визначаючись із подальшими заходами за для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і Компанія-4" щодо видачу судового наказу на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 147, 148, 149, 150, 152, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і Компанія-4" про видачу судового наказу на стягнення заборгованості з Фізичної особи ОСОБА_1 (за вх. № 3856/21) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано 24.09.2021.

Суддя В. В. Рильова