ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27.09.2021 Справа № 525/391/19

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши матеріали позовної заяви

Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви

до ОСОБА_1 та

ОСОБА_2

треті особи: Полтавська обласна державна адміністрація,

Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування рішень загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Релігійна громада Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви (далі - Релігійна громада) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконним рішення загальних зборів віруючих Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку (Михайлівської церкви) Української Православної Церкви (далі - УПЦ) с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, яке оформлене протоколом № 1 від 08 лютого 2019 року, підписане ОСОБА_1 як головою зборів та ОСОБА_2 як секретарем зборів, та скасувати протокол від 08 лютого 2019 року № 1 загальних зборів віруючих Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку (Михайлівської церкви) УПЦ с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області як незаконний;

- скасувати протокол № 1 від 08 лютого 2019 року загальних зборів віруючих Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку (Михайлівської церкви) Української Православної Церкви (далі - УПЦ) с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області

Великобагачанський районний суд Полтавської області рішення від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 23 липня 2020 року закрив провадження у справі за позовом Релігійної громади до ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з його смертю.

Полтавський апеляційний суд постановою від 30 липня 2020 року рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав незаконним рішення загальних зборів віруючих Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку (Михайлівської церкви) УПЦ, с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, яке оформлене протоколом від 08 лютого 2019 року № 1, підписане ОСОБА_1 як головою зборів та ОСОБА_2 як секретарем зборів. Скасував протокол загальних зборів віруючих Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку (Михайлівської церкви) УПЦ с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області від 08 лютого 2019 року № 1.

Верховний Суд постановою від 26 травня 2021 року касаційну скаргу Бабія В. В. як представника ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2020 року скасував, провадження у справі закрив. Повідомив Релігійній громаді Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви, що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарських судів. Попередив Релігійну громаду Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви про те, що в разі неподання ними протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією справу буде повернено до суду першої інстанції.

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, у якій заявник просив направити справу № 525/391/19 за встановленою юрисдикцією.

У частині 4 статті 414 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що в разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Оскільки постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року встановлено, що спір між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) стосується управління такою юридичною особою, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви та передання вказаної справи для продовження розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Верховного суду від 24 червня 2021 року справу № 525/391/19 за позовом Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: Полтавська обласна державна адміністрація, Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування рішень загальних зборів, передати для продовження розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Сіроша Д. М.

До матеріалів позовної заяви не додано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі.

У позовній заяві Релігійна громада Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору на певний строк, визначений судом.

Обґрунтовуючи клопотання посилається на те, що Релігійна громада Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви (Михайлівська церква) в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області є неприбутковою організацією, судовий збір в розмірі 1921,00 грн є великою сумою, яку члени релігійної громади можуть зібрати протягом певного часу.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору, звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд зазначає, що обов`язок по доведенню наявності обставин для відстрочення сплати судового збору покладається на заявника.

Так, положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, позивач матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Однак Релігійна громада Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви, враховуючи те, що вона є неприбутковою організацією, не долучила до матеріалів позовної заяви доказів на підтвердження можливості позивача у майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у цій справі, сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства України, дослідивши обставини, на які посилається Кременчуцька міська рада Полтавської області в якості обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вказаного клопотання, у зв`язку з чим клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, зважаючи на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення віл сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Матеріали справи не місять доказів зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також, матеріали справи не містять доказів виконання рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області в частині стягнення з Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви в дохід Державного бюджету України судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з позовної заяви позивач звернувся в суд 14.03.2019.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли у позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З позовної заяви убачається, що позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру (визнати незаконними рішення загальних зборів та скасувати протокол загальних зборів).

У такому випадку до позовної заяви необхідно додати докази сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі, який становить 3842,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви про відстрочення сплати судового збору відмовити

Позовну заяву Релігійної громади Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання доказів сплати судового збору в сумі 3842,00 грн.

Копію ухвали направити Релігійній громаді Михайлівського молитовного будинку Української Православної Церкви

Попередити про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо даної справи міститься в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://pl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Д. М. Сірош