Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/532/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючий суддя Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Фесюка О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра"

про стягнення в сумі 1 088 850 грн. 96 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Машкіна В.М. (поза межами суду);

від відповідача: не з`явився.

Описова частина.

02 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" про стягнення заборгованості в розмірі 1 088 859 грн. 96 коп. у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки сільськогосподарської техніки.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/532/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" про стягнення заборгованості в розмірі 1 088 859 грн. 96 коп. Визначено, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 27 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 27 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 19 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року розгляд справи відкладено на 07 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 07 вересня закрито підготовче провадження у справі № 918/532/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 вересня 2021 року.

В судовому засіданні 21 вересня 2021 року уповноважений представник позивача (в режимі відеоконференції) підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 21 вересня 2021 року не направив, відзиву на позов не подав. Будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень від відповідача також не надходило.

Суд зазначає, що ухвали суду у справі № 918/532/21 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Також, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу на адресу, яка зазначена у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також свідчить про обізнаність відповідача про розгляд даного спору в межах справи № 918/532/21.

За вказаних обставин, судом вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь у судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини та положення закону, суд дійшов висновку, що відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного..

Мотивувальна частина:

07 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міатерра" (надалі - Покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-070420 (надалі - договір, а.с. 88-18), за умовами якого, Постачальник зобов`язується передати у власність сільськогосподарську техніку (надалі - Товар) Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим Договором (пункт 1.1. договору).

Найменування Товару, його комплектація, кількість, ціна у гривні та її еквівалент в іноземній валюті, строки оплати та строки поставки встановлені у Додатку № 1 (надалі - Специфікація), який є невід`ємною частиною цього Договору. При поставці Товару з нестандартним комплектом поставки, деталі щодо такого комплекту визначаються у Специфікації (пункт 1.2. договору).

Згідно пункту 2.1. договору, ціна Договору встановлюється у Специфікації. Ціною Договору є загальна вартість Товару, що підлягає поставці відповідно до цього Договору. Сторони мають визначити ціну Товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у Специфікації.

Сторони цим підтверджують, що протягом дії цього Договору зобов`язання Покупця з оплати Товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна Товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в Специфікації до цього Договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті https://minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (надалі - Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до Договору. Загальна вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалента сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за Товар Покупцем (пункт 2.2. договору).

Оплата Товару здійснюється наступним чином:

Перший платіж повинен бути оплачений не пізніше наступного банківського дня від дати отримання Покупцем рахунку Постачальника, але в межах строків визначених в Специфікаціях (пункт 2.3.1 договору).

Сума кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17.00 годину (GMT+2) дня, що передує дню фактичної оплати за Товар Покупцем (пункт 2.3.2. договору).

Оплата решти вартості Товару повинна бути здійснена у розмірі та відповідно до графіку оплати, зазначеному у Специфікації (пункт 2.3.4. договору).

Відповідно до пункту 2.4. договору, розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Постачальника.

Пунктом 4.1. договору Сторони погодили, що умови поставки Товару визначаються згідно з умовами Incoterms 2010. Особливий вид Incoterms, умови поставки стосовно Товару визначаються у розділі "Місце поставки", що міститься у Специфікації до цього Договору. Якщо умови поставки згідно з розділом "Місце поставки" передбачають поставку Товару Постачальником на адресу, що буде зазначена Покупцем, вартість Товару включатиме також вартість поставки.

Датою переходу права власності Покупцю вважатиметься дата підписання Акту прийому-передачі Товару, зазначеного у Специфікації до цього Договору (пункт 4.1.1. договору).

Згідно пункту 5.1. договору, зобов`язання Постачальника поставити Товар виникає з моменту фактичного зарахування попередньої оплати від Покупця на рахунок Постачальника, у повному обсязі та в межах строків, що зазначаються у цьому Договорі.

Договір набирає законної сили з моменту його підписання Сторонами та діятиме до його повного виконання (пункт 5.2. договору).

Покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати Товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки за весь час існування заборгованості (пункт 7.3. договору).

Додатком № 1 до договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-070420 від 07 квітня 2020 року є Специфікація, де зазначено інформацію про товар: найменування товару: Сівалка точного висіву Kverneland Optima TF profi HD II e-drive II, кількість - 1 шт., ціна включаючи ПДВ - 52 800,00 USD, ціна включаючи ПДВ - 1 433 520,00 грн.; місце поставки товару: DAP (Incoterms 2010): Львівська обл., Радехівський р-н, с.Лопатин; строк поставки товару: до 10.04.2020 включно за умови передплати згідно п.С.1. щодо поставки Товарів зазначених розділом А; графік сплати:

Розмір оплати Строк оплати, включно до, Загальна вартість включаючи ПДВ, доларів США, Загальна вартість включаючи ПДВ, гривень.

С.1. 30 % - попередня оплата 07.04.2020 15 840,00 USD, 430 056,00,

С.2. 25% - черговий платіж 15.10.2020, 13 200,00 USD 358 380,00,

С.3. 25 % - черговий платіж 15.11.2020, 13 200,00 USD 358 380,00,

С.4.20% - остаточний платіж 15.03.2021, 10 560, 00 USD 286 704,00.

Як стверджується матеріалами даної справи, Постачальник (Позивач у справі) передав, а Покупець (Відповідач у справі) прийняв товар, визначений у згаданій вище Специфікації, про що свідчить підписаний сторонами відповідний акт приймання-передачі товару за договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-070420 від 09 квітня 2020 року та товарно-транспортна накладна № 623 від 08 квітня 2020 року.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, щодо оплати товару, зокрема перший платіж відповідно до Специфікації мав бути оплачений 07 квітня 2020 року в сумі 430 056 грн. 00 коп. (15 840,00 доларів), проте відповідачем оплачений лише на суму 425 126 грн. 00 коп. Отже, неоплачена сума становить 4 930 грн. (430 056 грн. 00 коп. - 425 126 грн. 00 коп.), що становить 182,05 доларів відповідно до курсу валют станом на 07 квітня 2020 року, 1 долар за 27,0800 грн.).

Окрім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Міатерра" не здійснені наступні платежі відповідно до Специфікації:

С.2. 25% - черговий платіж 15.10.2020, 13 200,00 USD 358 380,00,

С.3. 25 % - черговий платіж 15.11.2020, 13 200,00 USD 358 380,00,

С.4.20% - остаточний платіж 15.03.2021, 10 560, 00 USD 286 704,00., у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 37 142, 00 доларів США (1 004 321 грн. 03 коп.).

Враховуючи вищевказане, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" звернулось із позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" 1 088 859 грн. 96 коп., з яких: 1 004 321 грн. 03 коп. (37 142 доларів США, сума боргу) боргу, 68 873 грн. 31 коп. (2 547,09 США) пені та 15 665 грн. 62 коп. (579,35 доларів США) 3% річних.

Суд зазначає, відповідачем до суду не надано відзиву на позов та доказів в спростування заявлених позовних вимог, зокрема доказів оплати боргу.

Прицьому, судом враховані наступні норми законодавства.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За змістом ст. 86 ГПК України, cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконано не в повному обсязі.

Відтак, виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, оскільки відповідач не надав доказів погашення заборгованості та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості в розмірі 1 004 321 грн. 03 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Крім суми основного боргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" 68 873 грн. 31 коп. пені та 15 665 грн. 62 коп. процентів річних.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 7.3. договору, Покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати Товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки.

Судом враховано, що відповідачем не надано жодних заперечень щодо сум нарахованих позивачем, щодо періодів визначених позивачем, не надано контррозрахунок, водночас з тим, обов`язок доказування законодавцем покладено на позивача, а на відповідача покладено обов`язок спростувати або ж довести безпісдтавність позову, що кореспондується з одним із основних принципів господарського судочинства - принципом змагальності у процесі.

Отже, кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами свої твердження.

Окрім того судом враховано що сторонами в договорі продовжено строк нарахування пені передбачений ч.2 ст. 232 ГК України, до повного виконання зобов`язання, жодних заперечень або контраргументів відповідачем не подано.

Таким чином, оскільки заявлені до стягнення розмір пені та 3% річних, є арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 68 873 грн. 31 коп. пені та 15 665 грн. 62 коп. 3% річних підлягають задоволенню, як такі, що відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає повному задоволенню, суд зтягує з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" 1 004 321 грн. 03 коп. основного боргу, 68 873 грн. 31 коп. пені та 15 665 грн. 62 коп. процентів річних.

Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України, пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, а виник він через неправомірні дії саме Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра", відтак судові витрати в розмірі 16 332 грн. 00 коп. покладаються на останнє в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" (34700, Рівненська область, Корецький район, місто Корець, вулиця Київська, 200, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 22, ) 1 004 321 (один мільйон чотири тисячі триста двадцять одна) грн. 03 коп. основного боргу; 68 873 (шістдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 31 коп. пені; 15 665 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. - 3% річних та 16 332 (шістнадцять тисяч триста тридцять дві) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Вадим Торчинюк

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22);

3 - відповідачу рекомендованим (34700, Рівненська обл., Корецький р-н., м. Корець, вул. Київська, 200).