ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Справа№ 910/19123/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Овчиннікової Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Аветисян Р.М.;

від відповідача: Ткачук С.В.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баса Валентина Миколайовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року (повний текст складено 02.04.2021 року)

у справі №910/19123/20 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР"

до Фізичної особи-підприємця Баса Валентина Миколайовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про відшкодування шкоди у розмірі 763 117,83 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Баса Валентина Миколайовича про відшкодування шкоди у розмірі 763 117,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що найманий працівник відповідача був визнаний винним у спричиненні ДТП, в результаті якого позивачу була заподіяна шкода.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця БАСА ВАЛЕНТИНА МИКОЛАЙОВИЧА на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" майнову шкоду у сумі 632925,72 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 9493,89 грн.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами нанесення позивачу збитків у розмірі 632 925,72 грн збитків, завданих пошкодженням товару.

Відмовляючи в задоволені 100687,31 грн збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "RENAULT MIDLUM", та 29504,80 грн збитків, заподіяних пошкодженням причепа ПГ, 02-И, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України, визначення останнім суми страхового відшкодування внаслідок завдання шкоди транспортному засобу позивача у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Бас Валентин Миколайович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі 910/19123/20 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність між Басом В.М. та особою, яка безпосередньо завдала шкоду позивачу, трудових відносин не підтверджується матеріалами справи. Апелянт зазначає, що розмір шкоди за пошкоджений товар визначний на підставі складеного між позивачем та ТОВ «Дієса» акту про пошкодження товару, які були зацікавлені у його складенні. Позивач підтверджує існування пошкодженого товару внутрішніми документами (накладними на переміщення товару між складами, актами приймання-передачі ТМЦ, ТТМ), які не можуть підтверджувати як наявність товару, так і визначати його вартість. Апелянт вказує, що реальних доказів (податкової звітності або видаткових накладних на придбання пошкодженого товару) позивачем не надано. Апелянт також вказав, що судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/19123/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. (Дідиченко М. А.) - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.07.2021.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 року для розгляду справи №910/19123/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Барсук М.А. (Дідиченко М.А.), судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року апеляційну скаргу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 15.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 відкладено розгляд справи на 22.09.2021.

Позиції учасників справи

07.07.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

22.09.2021 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення товарознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що документи, на які посилається суд першої інстанції як обґрунтування розміру заподіяних збитків, є неналежними і недопустимими доказами.

Колегія суддів у нарадчій кімнаті дійшла до висновку про відхилення даного клопотання з мотивів, викладених у мотивувальній частині постанови.

Явка представників сторін

Представник третьої особи у судове засідання 22.09.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи останній був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 22.09.2021 за відсутності представника третьої особи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивачу на праві приватної власності належать транспортні засоби: загальний вантажний RENAULT MIDLUM, 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 та загальний причіп ПГ, 02-И, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

01.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" як замовником укладений договір №04/08/17, відповідно до умов якого позивач взяв на зобов`язання доставити вантаж (товари) замовника в пункти призначення, визначені ТОВ "ДІЄСА" та передати їх вантажоодержувачам.

Відповідно до п.3.2.23 договору позивач зобов`язаний нести матеріальну відповідальність за схоронність вантажу по кількості та якості з момент прийняття вантажу до перевезення/експедирування та до моменту передачі вантажу у пункті призначення вантажоодержувачу.

06.12.2017 на виконання заявки на разове перевезення №ТР-065114 від 05 грудня 2017 року по маршруту з пункту завантаження - Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Київська, буд. 49ж до пунктів розвантаження, що розташовуються за адресами: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. 60 та Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 41/ Білгородська, 72 позивачем було прийнято до перевезення вантаж згідно товарно-транспортними накладними:

№ ТР-065114 від 06.12.2017 (пункт розвантаження: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. 60) у кількості 432 одиниці, загальною вартістю 452 294,52 грн з урахуванням ПДВ;

та № ТР-065114 від 06.12.2017 (пункт розвантаження: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 41/ Білгородська, 72) у кількості 951 одиниці, загальною вартістю 1450945,58 грн з урахуванням ПДВ, всього у кількості 1383 одиниці, загальною вартістю 1 903 240,10 грн з урахуванням ПДВ.

Перевезення здійснювалося транспортним засобом RENAULT MIDLUM, 180, реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом ПГ, 02-И, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

06.12.2017 на 371 км + 800 м автодороги Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу RENAULT MIDLUM, 18Q, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом ПГ, 02-И, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать позивачу під керуванням водія ОСОБА_2 , і транспортного засобу DAF, FT CF 75.360, реєстраційний номер НОМЕР_5 з спеціалізованим напівпричепом Н/ПР - цистерна-Е FRUEHAUF TF 34Т, реєстраційний номер НОМЕР_6 , які належать Басу Валентину Миколайовичу , під керуванням водія ОСОБА_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди товар був частково пошкоджений та втрачений. Також внаслідок ДТП був пошкоджений транспортний засіб RENAULT MIDLUM, 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом ПГ, 02-И, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

08.12.2017 представниками позивача та ТОВ "ДІЄСА" був проведений огляд вантажу та складено акт здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за кількістю №1 та акт здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за якістю №2.

Згідно акта здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за кількістю №1 від 08.12.2017 кількість відсутнього товару склала 123 одиниці.

Згідно акта здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за якістю №2 від 08.12.2017 кількість пошкодженого товару склала 763 одиниці.

ТОВ "ДІЄСА" направило позивачу претензію № 08/01/2018 -1 юр. від 08.01.2018 про відшкодування вартості пошкодженого вантажу у сумі 632925,70 грн.

11.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" укладена угода, згідно якої сторони дійшли згоди врегулювати відносини, що виникли з підстав пошкодження та втрати вантажу під час виконання перевезення за договором № 04/08/2017 від 01.08.2017 наступним чином:

щодо ТМЦ за Додатком № 2 до угоди (з пошкодженнями упаковки (її відсутність), поточним забрудненням вантажу, без явних зовнішніх пошкоджень вантажу та з перевіркою/частковою перевіркою основних споживчих якостей/функцій) загальною вартістю 793697,00 грн та відсотком уцінки до 20% Сторони домовилися здійснити уцінку вартості таких товарів на 44 591,00 грн. Сума уцінки (прямі збитки) в розмірі 44591,00 грн відшкодовується позивачем ТОВ "ДІЄСА" в строк до 19 січня 2018 року шляхом перерахування розміру збитку в сумі 44591,00 грн без ПДВ на поточний рахунок ТОВ "ДІЄСА";

щодо ТМЦ за Додатком № 3 до угоди (з пошкодженнями упаковки (її відсутність), поточним забрудненням вантажу, без явних зовнішніх пошкоджень вантажу та з перевіркою/частковою перевіркою основних споживчих якостей/функцій) загальною вартістю 218 440,00 грн та відсотком уцінки від 30% до 40% Сторони домовилися здійснити уцінку вартості таких товарів на 68304,00 грн. Сума уцінки (прямі збитки) в розмірі 68304,00 грн відшкодовується позивачем ТОВ "ДІЄСА" в строк до 31 січня 2018 року шляхом перерахування розміру збитку в сумі 68304,00 грн без ПДВ на поточний рахунок ТОВ "ДІЄСА";

щодо ТМЦ за Додатком № 4 до цієї угоди (з пошкодженнями упаковки (її відсутність), поточним забрудненням товару, з явними зовнішніми пошкодженнями вантажу)загальною вартістю 477893,00 грн та відсотком уцінки 100% сторони домовилися здійснити уцінку вартості таких товарів на 477893,00 грн.

щодо ТМЦ за Додатком № 5 до цієї угоди (відсутні (недостача)) загальною вартістю 42137,72 грн позивач зобов`язується відшкодувати ТОВ "ДІЄСА" збитки понесені втратою таких ТМЦ в розмірі їх вартості в строк до 28 лютого 2018 року шляхом перерахування розміру збитку в сумі 42137,72 грн без ПДВ на поточний рахунок ТОВ "ДІЄСА".

У період з 12.01.2018 по 19.11.2018 позивачем здійснено відшкодування на користь ТОВ "ДІЄСА" на виконання угоди від 11.01.2018 у загальній сумі 632 925,72 грн, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучені відповідні платіжні доручення.

Також згідно звіту ДП "Експерт-Сервіс Авто" №262 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 10.01.2018 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "RENAULT MIDLUM", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 100687,31 грн.

Відповідно до звіту ДП "Експерт-Сервіс Авто" №263 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 10.01.2018 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням причіпа ПГ, 02-И, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 29504,80 грн.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 18.11.2020 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по адміністративній справі №754/939/20 відносно ОСОБА_4 закрито в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

У зв`язку із тим, що винною особою в дорожньо-транспортній пригоді є водій вантажного автомобіля "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_6 , з причепом "FRUEHAUF", реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , який завдав шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків у відповідача, враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу заподіяну шкоду у розмірі 763 117,83 грн., з яких: 632 925,72 грн (збитки, завдані пошкодженням товару) + 100687,31 грн (збитки, заподіяні пошкодженням транспортного засобу "RENAULT MIDLUM") + 29 504,80 грн (збитки, заподіяні пошкодженням причіпа ПГ, 02-И).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад правопорушення: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин; збитки, як результат такої діяльності; причинний зв`язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками; вина учасника господарських відносин.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що її було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, частина друга статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою №714301 про дорожньо-транспортну пригоду від 06.12.2017, вказана вище ДТП відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу DAF, FT CF 75.360, реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом Н/ПР - цистерна-Е FRUEHAUF TF 34Т, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 15.01.2018 слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ЕУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Чернецької А.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000533 від 06 грудня 2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У постанові вказано, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.11.2020 у справі №754/939/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Твердження апелянта, що судом не встановлено трудових відносин між відповідачем та ОСОБА_1 , колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення ч.1 ст.1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 пояснив, що він працює водієм у ФОП Баса В.М. , в його обов`язки входить керування вантажним автомобілем DAF модель FT CF 75.360, реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом Н/ПР - цистерна-Е FRUEHAUF TF 34Т, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Автомобіль DAF модель FT CF 75.360, реєстраційний номер НОМЕР_5 та напівпричіп Н/ПР - цистерна-Е FRUEHAUF TF 34Т, реєстраційний номер НОМЕР_6 належать на праві власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 .

Крім того, у відзиві на позовну заяву, подану до суду першої інстанції, відповідачем підтверджено, що 06.12.2017 ОСОБА_1 на підставі цивільно-правової угоди здійснювалось перевезення товару, належного на праві власності відповідачу. Перевезення товару здійснювалось ОСОБА_1 на транспортному засобі відповідача та в інтересах і за вказівкою відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Тобто, відповідачем у відзиві на позовну заяву було підтверджено, що третя особа керувала транспортним засобом DAF модель FT CF 75.360, реєстраційний номер НОМЕР_5 та напівпричіп Н/ПР - цистерна-Е FRUEHAUF TF 34Т, реєстраційний номер НОМЕР_6 на підставі цивільно-правової угоди в інтересах та за вказівкою відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на спростовування належності вказаного транспортного засобу на праві власності ФОП Басу В.М. або того, що ОСОБА_1 під час вчинення ДТП не був його працівником та не виконував покладених на нього відповідачем обов`язків. Також матеріали справи не містять доказів того, що зазначені транспортні засоби на момент ДТП незаконно вибули з володіння відповідача.

У зв`язку із викладеним вище колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок винних дій працівника відповідача.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; шкоди та її розміру; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

У силу наведених положень законодавства, відповідач є відповідальною за відшкодування позивачу понесених ним збитків.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, застосуванню підлягають положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Як було зазначено вище, позивач на підставі договору №04/08/17 від 01.08.2017, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА", та заявок на разове перевезення здійснював перевезення товару на підставі товарно-транспортних накладних № ТР-065114 від 06.12.2017 (пункт розвантаження: м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. 60) у кількості 432 одиниці, загальною вартістю 452294,52 грн з урахуванням ПДВ; та № ТР-065114 від 06.12.2017 (пункт розвантаження: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 41/ Білгородська, 72) у кількості 951 одиниці, загальною вартістю 1450945,58 грн з урахуванням ПДВ, всього у кількості 1383 одиниці, загальною вартістю 1903240,10 грн з урахуванням ПДВ.

Твердження апелянта про не доведення належними та допустимими доказами пошкодженого товару колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із положеннями частин першої та третьої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).

Згідно з п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 року №207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні''.

Пунктом 1 Переліку визначено документи, які слід мати водію перевізника для надання послуг з перевезення вантажу на договірних умовах.

Відповідно до Переліку під час здійснення вантажних перевезень автомобільними транспортними засобами водій поряд з іншими документами, необхідними для всіх видів перевезень, у випадку надання послуг з перевезення вантажу на договірних умовах повинен мати оформлену товарно-транспортну накладну, а у разі здійснення перевезень вантажів для власних потреб - накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Отже, відповідно до Переліку під час здійснення вантажних перевезень автомобільними транспортними засобами водій, поряд з іншими документами, необхідними для всіх видів перевезень, у випадку надання послуг з перевезення вантажу на договірних умовах повинен мати оформлену товарно-транспортну накладну.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п.8.26 Правил №363 вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п. 11.1 1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Таким чином, первинний документ для перевізника - це товарно-транспортна накладна, а не видаткова накладна, на яку посилається відповідач.

Згідно з п. 15 Правил № 363 у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини(пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

08.12.2017 представниками позивача та ТОВ "ДІЄСА" був проведений огляд вантажу та складено акт здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за кількістю №1 та акт здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за якістю №2.

Згідно із актом здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за кількістю №1 від 08.12.2017 кількість відсутнього товару склала 123 одиниці.

Згідно із актом здачі-приймання товарно-матеріальних цінностей за якістю №2 від 08.12.2017 кількість пошкодженого товару склала 763 одиниці.

Тобто, факт втрати та пошкодження товару підтверджується актами, укладеними у відповідності до Правил № 363, та відповідними товарно-транспортними накладними, на підставі яких здійснювалось перевезення товару.

Крім того, 11.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" укладено угода, згідно якої сторони дійшли згоди врегулювати відносини, що виникли з підстав пошкодження та втрати вантажу під час виконання перевезення за договором № 04/08/2017 від 01.08.2017.

Загальна сума збитку згідно із додаткової угоди від 11.01.2018, що підлягала відшкодуванню позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" становила 632 925,72 грн., яка і була відшкодована у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Заявлене в апеляційній інстанції клопотання про призначення товарознавчої експертизи задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 98, 99 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Колегія суддів, враховуючи дійсні обставини справи, характер спірних правовідносин, дійшла висновку, що для вирішення спору про стягнення збитків у суду відсутня потреба у проведенні судової експертизи. Так, позивачем надано достатню кількість доказів на підтвердження факту понесення збитків внаслідок пошкодження та втрати вантажу. Крім того, колегією суддів враховано пояснення представника позивача щодо відсутності станом на сьогоднішній день товару, щодо якого заявлені до стягнення збитки, а тому і неможливості провести товарознавчу експертизу такого товару для визначення його вартості.

Суд апеляційної інстанції відзначає, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У зв`язку із викладеним колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про підтвердження складу цивільного правопорушення, з наявністю якого законодавець пов`язує можливість стягнення збитків. Так, позивачем доведено наявність шкоди, завданої внаслідок пошкодження та втрати вантажу, наявність неправомірних дій водія відповідача та причинного зв`язку між такими діями та завданими позивачу збитками; вину відповідача, відсутність якої останнім не спростована.

А тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення 632 925,72 грн збитків, завданих пошкодженням товару.

Твердження апелянта про безпідставне залишення без розгляду клопотань відповідача про призначення товарознавчої та автотоварознавчої експертизи колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідні клопотання про призначення судових експертиз відповідачем були подані 26.02.2021, тоді як протокольною ухвалою суду першої інстанції від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.02.2021.

Тобто, відповідне клопотання апелянтом було подано вже на стадії розгляду справи по суті, тоді як відповідно до вимог ст. 182 ГПК України таке клопотання можливе бути подане та розглянуте лише на стадії підготовчого провадження.

У зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано залишив подані клопотання про призначення судових експертиз без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України як такі, що без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні.

В решті рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 100687,31 грн збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "RENAULT MIDLUM", та 29504,80 грн збитків, заподіяних пошкодженням причіпа ПГ, 02-И (з огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги) відповідачем не оскаржується.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року у справі № 910/19123/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баса Валентина Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі № 910/19123/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі № 910/19123/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/19123/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.09.2021

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна