ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа№ 911/565/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 27.09.2021

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Камінського Владилена Володимировича

на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 (повний текст складено 30.07.2021)

у справі № 911/565/21 (суддя -Конюх О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Камінського Владилена Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд»

про визнання договору удаваним,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У лютому 2021 року Фізична особа-підприємець Камінський Владилен Володимирович (далі - ФОП Камінський В.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» (далі - ТОВ «Агромонтажбуд») про визнання договору купівлі-продажу від 26.07.2018 № 2607/3, укладеного між ФОП Камінським В.В. та ТОВ «Агромонтажбуд» удаваним.

Позовні вимоги про визнання договору удаваним обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір купівлі-продажу від 26.07.2018 № 2607/3 є удаваним та укладеним з метою приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Зокрема, за доводами сторони, у серпні 2017 між позивачем та відповідачем в усній формі було досягнуто домовленості стосовно купівлі-продажу комбайну зернозбирального LEXION 570R 2006 року, серійний номер 57600400 за ціною 2 130 000, 00 грн готівкою, у межах якого було передано кошти у готівковій формі. А оскаржуваний правочин було укладено з метою належного переоформлення комбайну в органах Держтехнагляду та податкової оптимізації, оскільки на дату реального придбання комбайну у позивача був відсутній статус платника податку на додану вартість.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у позові ФОП Камінському В.В. відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що передача будь-яких готівкових коштів між Камінським В.В. та Ярмоленком В.В. без оформлення касових операцій юридичною особою ТОВ «Агромонтажбуд», видача будь-яких розписок у будь-якому випадку не підтверджує укладення договору та виникнення зобов`язальних відносин з продажу комбайну між суб`єктами підприємницької діяльності ФОП Камінським В.В. та ТОВ «Агромонтажбуд». Відтак, не свідчить про те, що між сторонами договору купівлі-продажу № 2607/07 від 26.07.2018 фактично установились інші відносини, ніж ті, що вбачаються з його умов.

Суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку позивачем не доведено обставин направлення волі сторін на досягненні іншої мети, ніж тієї, що передбачена умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу 2607/3 від 26.07.2018. Крім того, п. 8.7 оспорюваного договору сторони встановили, що після підписання цього договору усі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем не вказано, яке саме його право порушене оспорюваним договором, і позов у справі поданий фактично з метою створення преюдиції для перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду Київської області від 22.12.2020 у справі № 911/2493/20 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018, про що представники позивача прямо заявляють в усних та письмових поясненнях.

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У серпні 2021 року ФОП Камінський В.В. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Також скаржник просив стягнути з відповідача судові витрати. Крім того, скаржник просив здійснювати розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.09.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Камінського В.В., встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів та заяв. Справу призначено до розгляду на 27.09.2021.

27.09.2021 у судове засідання з`явилися представник сторін. Суд заслухав представників сторін, дослідив докази, з`ясував обставини справи та перевірив їх доказами.

Представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення - скасувати. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та доповнення апеляційної скарги та короткий зміст наведених у них доводів

ФОП Камінський В.В. в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що договір купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018 фактично було укладено лише з метою отримання документальної підстави для перереєстрації комбайну на ФОП Камінського В.В. та отримання останнім податкового кредиту, за наслідком формального переказу грошових коштів на користь ТОВ «Агромонтажбуд».

На переконання скаржника, розірвання всіх встановлених позадоговірних та «квазі-договірних» відносин із апелянтом, відмова повертати отримані від апелянта грошові кошти, подальше безпідставне звернення із позовною заявою з метою безпідставного подвійного стягнення з ФОП Камінського В.В. грошових коштів за відчужений у 2017 році комбайн та подальша неспівставна з реальними обставинами справи поведінка та надання суду хибних та неправдивих свідчень є нічим іншим, як порушення з боку ТОВ «Агромонтажбуд» принципу «заборони суперечливої поведінки», зловживання своїми цивільними правами та недотримання принципів справедливості, добросовісності, що безпосередньо виразилось у порушенні законних прав та інтересів апелянта.

Щодо порушення власних інтересів скаржник зазначає, що фактично, здійснивши на підставі наявних у ТОВ «Агромонтажбуд» виключно документальних підстав для пред`явлення неправомірної вимоги про стягнення з ФОП Камінського В.В. грошових коштів у розмірі 933 600, 33 грн за удаваним договором, відповідач безпосередньо скористався наявним у нього «правом на зло», тлумачення якого детально викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16.

Крім того, на переконання скаржника, відмова ТОВ «Агромонтажбуд» від виконання попередньо встановлених домовленостей iз ФОП Камінським В.В., обумовлених укладенням удаваного договору купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018, та подальше звернення з позовною заявою про стягнення з ФОП Камінського В.В. заборгованості у розмірі 922 462, 83 грн, фактично підтверджує наміри відповідача у отриманні повної оплати вартості вже відчуженого на користь ФОП Камінського В.В. комбайну.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень

06.09.2021 до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Агромонтажбуд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені оспорюваного рішення безумовно дотримався положень ст. 86 та 238 ГПК України щодо оцінки наявних доказів та дотримання порядку дій. На переконання сторони, спірне рішення відповідає приписам ст. 238 ГПК України і містить вступну, мотивувальну, а також резолютивну частину. У мотивувальній частині рішення суд першої інстанції послідовно з посиланням на певні докази надав всебічну оцінку обставинами, а також на підстави оцінки доказів виклав мотиви визнання доказів позивача більш вірогідними при оцінці предмету доказування по справі. Так, сторона зазначає, що скаржник не звертає уваги на чинні норми Цивільного кодексу України, якими користувався суд першої інстанції при прийнятті рішення по спору, зокрема, не звернуто увагу на правову регуляцію відносин за нормами ст. 3, 12, 13, 206, 207, 208, 235, 328, 336, 344, 346, 525, 526, 598, 610, 611, 615, 617, 626, 638, 655 Цивільного кодексу України, а звідси - помилковість правової оцінки законності та обґрунтованості судового рішення.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як з`ясовано судом першої інстанції, згідно з розпискою від 14.08.2017 директор «Агромонтажбуд» Ярмоленко В.В. отримав частковий платіж у сумі 1 820 000, 00 грн за комбайн зернозбиральний Lexion 570R, 2006 року виготовлення, серійний номер 57600400 від Камінського В.В . Після отримання залишку вартості в розмірі 310 000, 00 грн директор ТОВ «Агромонтажбуд» Ярмоленко В.В. зобов`язався перереєструвати комбайн в органах Держтехнагляду.

Відповідно до заяви свідка ОСОБА_3 14.08.2017 останній був присутнім у момент передачі ФОП Камінським В.В. директору ТОВ «Агромонтажбуд» грошових коштів в сумі 1 820 000, 00 грн у готівковій формі в якості попередньої оплати за комбайн. Також ОСОБА_3 у заяві свідка заявив, що восени 2017 був присутній при передачі ФОП Камінським В.В. директору ТОВ «Агромонтажбуд» залишкової вартості комбайну на суму 310 000, 00 грн.

Також у матеріалах справи наявна копія акту прийому-передачі транспортного засобу (комбайна зернозбирального Lexion 570R, 2006 року виготовлення, серійний номер 57600400) від 14.08.2017, укладеного між ТОВ «Агромонтажбуд» та ФОП Камінським В.В., згідно з яким передано указаний транспортний засіб у платну строкову оренду для ведення діяльності у сфері надання послуг у рослинництві та інших видів діяльності на строк по 31.10.2017. Водночас за змістом вказаного акту вбачається, що він є додатком до договору №1408/17 від 14.08.2017, який відсутній в матеріалах справи.

21.01.2017 між ТОВ «Агромонтажбуд» (орендодавець) та ТОВ «Нормагро» (орендар) було укладено договір № 2101/17 від 21.01.2017 оренди комбайна зернозбирального Lexion 570R, 2006 року виготовлення, серійний номер 57600400 та складено акт прийому-передачі транспортного засобу в платну строкову оренду від 21.01.2017.

Обставини укладення вказаного договору досліджувалися судом під час розгляду справи № 906/297/20, наведені у постанові Північно-Західного апеляційного господарського суду від 21.06.2021, що набрала законної сили. А тому такі обставини у порядку ст. 75 ГПК України не потребують доказування. Судом апеляційної інстанції у наведеній постанові від 21.06.2021 встановлено, що згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 14.08.2017, ТОВ «Агромонтажбуд» передав, а фізична особа-підприємець Камінський В.В. прийняв у тимчасове платне строкове користування по 31.10.2017 комбайн зернозбиральний LEXION 570R, рік виготовлення 2006, серійний номер 57600400.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.

На підтвердження того, що комбайн фактично був переданий у володіння та користування ФОП Камінського В.В., останнім було подано копію договору № 09 на виконання робіт від 26.10.2017, за яким позивач зобов`язувався виконати сільськогосподарські роботи із збирання врожаю із застосуванням комбайну CLAAS LEXION 570R, заводський номер НОМЕР_1 на території сільгоспугідь ПП «Кароля».

26.07.2018 між ТОВ «Агромонтажбуд» (продавець) та ФОП Камінським В.В. було укладено договір купівлі-продажу № 2607/3, згідно з п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець - прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Відомості про товар: найменування - комбайн зернозбиральний LEXION 570R, б.в., рік виготовлення 2006, серійний номер 57600400, виготовлювач Claas Omaha Inc. USA; одиниця виміру кількості товару - шт. (розділ 2 договору).

Відповідно до розділу 3 вказаного договору ціна за одиницю товару комбайн зернозбиральний LEXION 570R становить 1 400 000, 00 грн з ПДВ.

Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти за товар в національній валюті України (гривні) в сумі 1 400 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ) на розрахунковий рахунок продавця одним або декількома платежами в термін до 31.12.2018 включно (п. 4.1 договору). Фактом оплати товару є надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 4.2 договору). Порядок розрахунків може бути змінений за взаємною згодою сторін (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 8.2, 8.7 договору умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документа. Після підписання цього договору усі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу.

У матеріалах справи наявні копії платіжних доручень всього на суму 567 000, 00 грн, згідно з якими позивач здійснював оплату у безготівковому порядку за комбайн згідно рахунку від 26.07.2018 та договору купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018, а саме: від 27.07.2018 №149 на суму 117 000, 00 грн, від 05.09.2018 №203 на суму 150 000, 00 грн, від 20.09.2018 №219 на суму 100 000, 00 грн, від 27.09.2018 №224 на суму 170 000, 00 грн; від 27.09.2018 на суму 30 000, 00 грн.

Також у матеріалах справи наявна заява свідка ОСОБА_4 , в якій остання повідомила, що протягом липня-вересня 2018 року особисто отримала від директора ТОВ «Агромонтажбуд» Ярмоленка В.В. грошові кошти у готівковій формі та особисто передала такі кошти Камінському В.В. на загальну суму 367 000, 00 грн.

За доводами скаржника, вказана передача коштів була вчинена за усною домовленістю між позивачем та відповідачем щодо повернення перерахованих за комбайн безготівкових коштів у зв`язку з повним розрахунком ФОП Камінським за придбаний комбайн у готівковій формі у 2017 році. У судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 факт передачі коштів підтвердила, однак заявила, що не знає призначення та мету, з якими здійснювалась передача коштів.

05.06.2019 ФОП Камінський В.В. звернувся із заявою про реєстрацію комбайну до ГУ Держпродспоживслужби у Київській області, до якої були додані, зокрема, договір купівлі-продажу та акт приймання-передачі, та отримав свідоцтво серія ЕЕ № 213755 від 05.06.2019 про реєстрацію машини марки CLAAS LEXION 570R, рік випуску 2006, заводський номер НОМЕР_1 .

Відомостей про те, який саме акт приймання-передачі подавався для реєстрації комбайну, матеріали справи не містять.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини щодо користування та передання у власність транспортного засобу. Спір у справі стосується правомірності укладення договору купівлі-продажу та наявності підстав для визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Згідно з положеннями ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 206, 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, а саме правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин» сільськогосподарська машина - всі види техніки і обладнання для агропромислового комплексу; договір - угода між покупцем і виробником, продавцем, виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за якими здійснюються купівля-продаж машини, виконання роботи та надання послуг. Відповідно до статті 6 вказаного Закону продаж (сільськогосподарських) машин, виконання робіт, надання послуг здійснюються лише на договірній основі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 № 694 було затверджено Порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Згідно із п. 3, 8 указаного Порядку (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) власники, крім суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку (які здійснюють оптову або роздрібну торгівлю машинами) зобов`язані зареєструвати в інспекції машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі.

До заяви додаються: документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини; документи, що підтверджують сплату передбачених законодавством податків, а також зборів за послуги, що надаються інспекцією; копії паспорта та картки фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платників (для фізичної особи); документ, що посвідчує особу представника власника та його повноваження (у разі потреби); свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про її зняття з обліку попереднім власником (якщо машина перебувала в експлуатації та була зареєстрована в інспекції чи іншому державному органі); митна декларація на паперовому носії або її копія, засвідчена в установленому порядку, або електронна митна декларація, або уніфікована митна квитанція МД-1 - для машин, що ввезені на митну територію України та реєструються вперше; акт про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі реєстрації машини, якій ідентифікаційний номер присвоєно відповідно до пункту 14 цього Порядку); висновок спеціаліста; сертифікат відповідності або свідоцтво про визнання відповідності, видане або визнане Держспоживінспекцією або іншим акредитованим в установленому порядку органом із сертифікації, який уповноважений на провадження такої діяльності в законодавчо регульованій сфері (для машин, що вперше реєструються в Україні і підлягають сертифікації); інші документи у випадках, визначених цим Порядком.

Відповідно до п. 27 вказаного Порядку експлуатація машини, не зареєстрованої в інспекції, або без номерного знака «Транзит» забороняється.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ст. 235 Цивільного кодексу України).

Так, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, а оскільки відповідно до частини 1 статті 202, частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме.

При цьому реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 923/1121/17.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Тобто, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Таким чином, правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17.

За приписами ст. 6, 627 Цивільного кодексу України принцип свободи договору є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 927/645/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягє встановленню судом у цій справі є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору купівлі-продажу та з`ясування питання про те, чи не укладений цей договір з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у даному випадку відносини сторін за правовим змістом є договором купівлі-продажу, і вільне волевиявлення обох сторін було спрямоване на відплатне відчуження комбайну від відчужувача - ТОВ «Агромонтажбуд» до набувача ФОП Камінського В.В. (який мав намір використовувати придбаний комбайн у господарській діяльності), що власне і вбачається з укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018, на виконання якого обома сторонами будо вчинено дії.

При цьому укладення іншого правочину, який сторони начебто приховали оформленням договору купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018, скаржником не доведено. Водночас скаржник просить визнати недійсним договір як удаваний, не зазначаючи який саме правочин укладено насправді.

Розписка від 14.07.2018 та заяви свідків про передачу готівкових коштів жодним чином не свідчать про укладення між сторонами реального договору купівлі-продажу у спрощений спосіб. Доказів укладення іншого правочину щодо об`єкту придбання (комбайну) не надано. А тому відповідні посилання відхиляються як необґрунтовані.

За змістом ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем слід вчиняти у письмовій формі, крім тих правочинів, які повністю виконуються у момент їх вчинення (ст. 206 Цивільного кодексу України).

Сторони на власний розсуд можуть обрати контрагента, укласти договір, та визначити його умови, однак, правила документального відображення господарської операції, руху активів та складення первинних документів врегульоване законом і не допускає вільного розсуду сторін правочину.

З урахуванням приписів ст. 73 - 80 ГПК України зміст господарських операцій з виконання сторонами договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки не може встановлюватися на підставі показань свідків.

Подана розписка від 14.07.2017 не є належним підтвердженням того, що між сторонами було укладено інший договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки у розумінні норм статей 1, 6, 7 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин».

Вирішуючи питання встановлення обставин щодо здійснення між сторонами господарського операції з відчуження техніки, суд першої інстанції обґрунтовано врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2020 у справі №916/922/19 щодо необхідності дослідження реального руху товару та відображення операцій з купівлі товару у податковому обліку продавця та покупця.

Водночас, доказів відображення у бухгалтерському та податковому обліку сторін будь-якого руху активів відповідно до розписки від 14.07.2017, скаржником не надано. Відсутність такого відображення не заперечувалася скаржником.

Відповідно до п. 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Відповідно до п. 3.4 вказаного Положення видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

З огляду на викладене, передача будь-яких готівкових коштів між Камінським В.В. та ОСОБА_1 без оформлення касових операцій юридичною особою ТОВ «Агромонтажбуд», видача будь-яких розписок у будь-якому випадку не підтверджує укладення договору та виникнення зобов`язальних відносин з продажу комбайну між суб`єктами підприємницької діяльності ФОП Камінським В.В. та ТОВ «Агромонтажбуд». А тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про безпідставність посилань скаржника на те, що між сторонами договору купівлі-продажу 2607/07 від 26.07.2018 фактично установились інші відносини, ніж ті, що вбачаються з його умов.

За таких обставин,суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про те, що скаржником не доведено обставин направлення волі сторін на досягненні іншої мети, ніж тієї, що передбачена умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 2607/3 від 26.07.2018. До того ж, п. 8.7 оспорюваного договору сторони узгодили, що після підписання цього договору усі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу. А тому посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи в сукупності відхиляються як безпідставні з огляду на те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджуються факт укладення спірного договору купівлі продажу, а обставини щодо його удаваності, про які зазначає скаржник, є менш вірогідними ніж обставини, які підтверджують волевиявлення сторін щодо укладення саме договору купівлі-продажу техніки. Відповідно, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що позов про визнання договору недійсним із заявлених підстав не підлягає до задоволення.

Також сул першої інстанції правомірно виходив з того, що скаржником не доведено, яке саме право порушене оспорюваним договором, і позов у справі поданий фактично з метою створення преюдиції для перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду Київської області від 22.12.2020 у справі №911/2493/20 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу 2607/3 від 26.07.2018, про що скаржник, зокрема, зазначає і в апеляційній скарзі.

Прагнення позивача переглянути в межах цієї справи судові рішення, прийняті в іншій справі, є неприпустимим. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі справа № 522/1528/15-ц).

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалося (щодо відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу), а тому не переглядається в апеляційному порядку. Підстав для обов`язкового скасування такого рішення, передбачених ст. 277 ГПК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 02.06.2021 у справі №904/7905/16 є неприйнятними з огляду на те, що таку постанову прийнято Верховним Судом з огляду на іншу фактично доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця Камінського Владилена Володимировича про визнання удаваним договору купівлі-продажу через необґрунтованість.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Камінського Владилена Володимировича на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/565/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/565/21- залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 30.09.2021.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.М. Демидова