ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. Справа№ 904/5355/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 (повний текст ухвали складено 30.03.2021)

у справі №904/5355/20 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом Іларіонівської селищної ради

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт

в с т а н о в и в:

Іларіонівська селищна рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстрованого за № ДП 98.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2020 передано справу № 904/5355/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстрованого за № ДП 98 за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 провадження у справі № 904/5355/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Іларіонівська селищна рада 16.04.2021 безпосередньо звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 16.04.2021, в якій просила ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 апеляційна скарга Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 залишена без руху. Апелянту надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме доказів сплати судового збору та заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження з зазначенням причин пропуску такого строку та наданням доказів на їх підтвердження.

У зв`язку з не усуненням недоліків ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2021 апеляційну скаргу Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 повернуто без розгляду.

04.06.2021 (згідно штампу Укрпошти на конверті) Іларіонівська селищна рада вдруге звернулася з апеляційною скаргою від 03.06.2021 №965/01-23, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги, Іларіонівська селищна рада зазначає, що оскільки ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 закрито провадження у справі № 160/8913/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії і у вказаній ухвалі адміністративного суду зазначено, що дана справа повинна розглядатися господарським судом у порядку господарського процесуального кодексу України то на думку скаржника, господарський суд міста Києва не мав права закривати провадження у справі. Скаржник вважає, що судом порушено спір між судами щодо підсудності, що є не допустимим.

15.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга №965/01-23 від 03.06.2021 Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та матеріали справи №904/5355/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №904/5355/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021, розгляд справи призначено на 08.07.2021.

Відзив на апеляційну скаргу учасники судового провадження до суду не подали.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. 08.07.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.07.2021 у справі №904/5355/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 справу №904/5355/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р. та за клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 02.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 задоволено клопотання Іларіонівської селищної ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, судове засідання 02.09.2021 по справі №904/5355/20 призначено у режимі відеоконференції.

У судове засідання 02.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з`явився представник позивача.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із лікуванням його представника.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що це не перша неявка третьої особи у судове засідання та судом за клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи вже відкладався, відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників що не з`явились у судове засідання.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 скасувати, а матеріали справи направити до господарського суду міста Києва для розгляду.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт № ДП 98 на Житловий двоповерховий будинок, господарські будівлі та споруди; АДРЕСА_1 , яке видано ОСОБА_1 .

Підставою для реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт № ДП 98 став Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 024913, виданий 28.07.2005 року - ОСОБА_1 .

Проте, як вказує позивач, Відділ у Синельниковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 08.01.2019 року № 6/114-19 повідомив позивача про відсутність запису в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі про реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 .

Листом від 19.12.2019 року № 2207/01-23 позивач звернувся до Департаменту архітектурно-будівельну інспекції у Дніпропетровській області, у якому повідомив про незаконність реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт № ДП 98 через подання заявником недостовірних відомостей, а також документів, які не відповідають дійсності, що є підставою для скасування документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Однак листом від 20.01.2020 року № 1004-1.14/177 Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зазначив, що орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, за рішенням суду, що набрало законної сили.

Позивач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувана бездіяльність відповідача в частині не анулювання (не скасування) повідомлення про початок будівельних робіт порушує права позивача на землю.

Разом з тим, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали суду вірно звернув увагу на те, що повідомлення про початок будівельних робіт № ДП 98 видано саме ОСОБА_1 , а не позивачу.

Відповідно до п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Враховуючи що позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстрованого за № ДП 98 на Житловий двоповерховий будинок, господарські будівлі та споруди; АДРЕСА_1 , яке видано ОСОБА_1 , при цьому підставою для реєстрації вказаного повідомлення є Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 024913, виданий 28.07.2005 року - ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - ОСОБА_1 .

При цьому, не визначення позивачем під час подання позову власника земельної ділянки (фізичної особи - ОСОБА_1 ) відповідачем, не може бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої фізичної особи.

Таким чином, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16, від 20.11.2018 у справі № 911/44/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 2 ст. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів України та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - ОСОБА_2 , а тому провадження у справі правомірно закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими доводи скаржника, що місцевим господарським судом порушено спір між судами щодо підсудності з посиланням на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 якою закрито провадження у справі № 160/8913/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаржник помилково дійшов до висновку, що у вказаній ухвалі адміністративним судом зазначено, що дана справа повинна розглядатися господарським судом у порядку господарського судочинства.

Судова колегія звертає увагу скаржника, що у справі № 160/8913/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, Дніпропетровським окружним адміністративним судом зазначено, що позивач, звертаючись до суду з позовом, вказує на порушення повідомлення про початок будівельних робіт, його права на земельну ділянку.

Фактично позивач оспорює повідомлення про початок будівельних робіт, яке є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано. Таким чином, відсутність у будь-кого (крім особи, якій видано повідомлення про початок будівельних робіт), у тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним повідомленням про початок будівельних робіт не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку саме адміністративного судочинства.

За вказаних обставин Дніпропетровський окружний адміністративний суд вказав, що заявлені позивачем позовні вимоги не підсудні адміністративному суду, а тому суд закрив провадження у справі.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу скаржника на те, що справа № 160/8913/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та дана справа № 904/5355/20 за позовом Іларіонівської селищної ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстрованого за № ДП 98 є різними. Тобто вказані справи є відмінними за предметом спору та складом учасників. А тому посилання скаржника що місцевим господарським судом порушено спір між судами щодо підсудності є необґрунтованим та помилковим.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у даній справі № 904/5355/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Іларіонівської селищної ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №904/5355/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Іларіонівську селищну раду.

4. Матеріали справи №904/5355/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 27.09.2021 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік