ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" вересня 2021 р. Справа№ 5011-27/6560-2012

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Агрикова О.В.

секретар судового засідання Мельничук О.С.

за участю представників сторін

від заявника - Діденко С.М.,

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс"

про заміну стягувача у наказі

у справі №5011-27/6560-2012

за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонасупнкик - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк")

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21.12.2011

у справі № 1020/11

За позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонасупнкик - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (третейський суддя - Ярошовець В. М.) від 21.12.2011 року позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість у сумі 19 001 383, 87 грн. та 25 500,00 грн. третейського збору.

21.05.2012 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21.12.2011 року у справі № 1020/11.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року у справі №5011-27/6560-2012 (суддя Дідиченко М.А.) заяву про видачу виконавчого документа задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором кредиту у сумі 19 001 383, 87 грн., а також присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" третейського збору у сумі 25 500,00 грн.

12.06.2012 року Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

10.12.2019 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 5011-27/6560-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2019 року заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 5011-27/6560-2012 передати до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2020 року заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Змінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" у виконавчому провадженні №37890277 з примусового виконання наказу № 5011-27/6560-2012, виданого 12.06.2012 року Господарським судом міста Києва, про стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" на Акціонерне товариство "Альфа-Банк".

14.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс" надійшло клопотання про заміну стягувача у наказі Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року до відкриття виконавчого провадження у справі № 5011-27/6560-2012.

У вказаному вище клопотанні заявник просить суд замінити стягувача у наказі №5011-27/6560-2012 від 12.06.2012 року виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" заборгованості за договором кредиту у сумі 19 001 383 грн. 87 коп. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 року апеляційну скаргу передано на розгляд судді Агриковій О.В. (головуючий суддя).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 року розгляд заяви про заміну стягувача у наказі у справі №5011-27/6560-2012 у справі №5011-27/6560-2012 призначено на 29.09.2021 року.

В судовому засіданні 29.09.2021 року заявник надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити заяву про заміну стягувача у наказі у справі №5011-27/6560-2012. Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду заяви, судова колегія визнала за можливе розглянути заяву у відсутності представників позивача та відповідача.

14.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс" надійшло клопотання про заміну стягувача у наказі Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року до відкриття виконавчого провадження у справі № 5011-27/6560-2012.

У вказаному вище клопотанні заявник просить суд замінити стягувача у наказі №5011-27/6560-2012 від 12.06.2012 року виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" заборгованості за договором кредиту у сумі 19 001 383 грн. 87 коп. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс".

В обґрунтування заяви, ТОВ "Мустанг Фінанс" зазначає, що 20.08.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ "Мустанг Фінанс" укладено договір факторингу №14/ф-21 згідно, якого усі грошові вимоги АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Правильна компанія» переходять за плату до ТОВ "Мустанг Фінанс".

До заяви долучено договір факторингу №14/ф-21 від 20.08.2021 року.

Відповідно до п. 2.3. договору права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день отримання клієнтом в повному обсязі грошових коштів, передбачених п. 3.2. цього договору. Додаткового оформлення відступлення прав грошової вимоги не вимагається. Після переходу прав грошової вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права грошової вимоги. Таке відступлення не потребує будь-яких додаткових дій з боку фактора чи клієнта або підписання будь-яких документів.

Згідно з п. 2.4. договору в зв`язку з підписання цього договору фактору передаються права клієнта як кредитора/заставодержателя за договором забезпечення що укладений в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основним договором (надалі - договір забезпечення), який передбачений у додатку №1 до цього договору, наступним чином:

2.4.1. перехід права клієнта за договором забезпечення зазначеним в п. 1.2.1. додатку №1 до цього договору, оформлюється окремим договором між фактором та клієнтом.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов даного договору, становить 50 496 528, 83, 83 грн.

Відповідно до п. 4.1.4. договору фактор має право вступати у якості процесуального правонаступника/сторони у виконавчому провадженні у будь-який судовий процес/виконавче провадження щодо боржника/заставодавця, здійснювати всі необхідні дії для визнання фактора як нового кредитора та процесуального правонаступника клієнта в договірних відносинах/існуючих судових/виконавчих провадженнях між клієнтом, боржником/заставодаця, що стосуються відступлення прав вимоги за основним договором та договором забезпечення.

Крім того, відповідно до п. 4.2. фактор зобов`язується:

4.2.1. Передати в розпорядження клієнта грошові кошти за придбані права грошової вимоги в порядку, строки і в розмірах, передбачених п. 3.2. цього договору.

4.2.2. Протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту відступлення права грошової вимоги відповідно до умов цього договору повідомити боржника про укладення цього договору та відступлення прав на користь фактора.

Пунктом 4.4. договору встановлено також, що клієнт зобов`язується:

4.4.1. передати фактору протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання клієнтом в повному обсязі грошових коштів, передбачених п. 3.2. цього договору шляхом підписання акту приймання-передачі за формою, встановленою в додатку №2:

- нотаріально посвідчені копії всіх документів, що свідчать про право вимоги, перелік, яких міститься в додатку №1 до цього договору;

- довідку про заборгованість боржника за основним договором станом на дату укладення цього договору з зазначенням виду такої заборгованості (по кожному боржнику, сума кредиту, проценти, пеня тощо).

Згідно з п. 10.3.1. договору сторони погодились, що у разі невиконання фактором у строк у повному обсязі грошових зобов`язань, передбачених у п. 3.2. договору, клієнт залишається кредитором по відношенню до боржників та права грошової вимоги/права вимоги в повному обсязі зберігаються та належать клієнту, при цьому, цей договір вважається припиненим з дня, наступного за днем підписання цього договору, та сторони не вважають себе зв`язаними будь-якими зобов`язаннями за цим договором.

Заявником надано також додаток №1 до договору факторингу №14/Ф-21 від 20.08.2021 року відповідно до п. 1. якого в порядку та на умовах, визначених договором фактору відступаються наступні права:

1.1. Права грошової вимоги за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №805/6/08.1-44/9-005 від 24.09.2009 року, сторонами за яким є Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», , а саме:

- 1.1.1. право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в сумі 17 028 637, 75, 75 грн.;

- 1.1.2. право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання договору в сумі 33 467 891, 08 грн.;

- 1.1.3. право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) за невиконання чи неналежне виконання боржником зобов`язань за основним договором несплаченої станом на дату підписання цього договору;

- 1.1.4. право вимоги сплати процентів за користування кредитом та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі основного договору;

- 1.1.5. інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору.

Крім того, заявником надано додаток №2 до договору факторингу №14/Ф-21 від 20.08.2021 року, акт прийому-передачі відповідно до якого:

«Даний акт складено сторонами на виконання умов договору факторингу « 14/Ф-21 від 20.08.2021 року.

З моменту підписання даного акту клієнт передає, а фактор приймає нотаріально посвідчені копії документів, визначених в п.п. 1.3.1.-1.3.2. додатку №1 до договору та в п. 4.4.1. цього договору.

Підписанням даного акту сторони стверджують та гарантують, що з приводу інформації та документів, що передані на підставі даного акту претензій та зауважень одна до одної не мають.

Даний акт є підтвердженням передачі клієнтом вказаних в ньому документів на користь фактора.».

Апеляційний суд зазначає, що для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права

Суд також зазначає, що заміна сторони матеріального правовідношення врегульована, зокрема, положеннями статей 512-514 Цивільного кодексу України, якими передбачена заміна кредитора у зобов`язанні в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відповідно до приписів статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 334 ГПК України.)

За приписами статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Таким чином, виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до положень частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Послідовна правова позиція у таких правовідносинах викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 910/5737/15-г, від 20.03.2020 у справі № 906/703/16, від 06.02.2020 у справі № 908/2251/18, від 15.08.2019 у справі № 904/4253/17.

З врахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну стягувача у виданому судом наказі до відкриття виконавчого провадження) як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Водночас, суд виходить з того, що розглядаючи заяву про заміну сторони правонаступником, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни; при цьому суд оцінює достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, у тому числі - на предмет їх нікчемності. Тому, враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником відповідно до приписів статті 334 ГПК України або відмову у такому задоволенні, здійснюються судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду фактично розглядати справи по суті, надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України), або переглядати справу.

Тобто, суд зазначає, що керуючись вищевикладеними приписами законодавства та умовами укладених договорів, момент переходу права вимоги пов`язаний з моментом отримання Банком коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

В той же час, як вже було вище встановлено, умовами договору факторингу передбачено певний перелік дій сторін, за наявності яких відбудеться перехід права вимоги, а саме пунктом 2.3. договору встановлено, що перехід права грошової вимоги відступленої фактору (заявнику) настає в день отримання клієнтом (банком) грошових коштів в повному обсязі, передбачених п. 3.2. цього договору, а саме в сумі 4 800 000, 00 грн.

В той же час, заявником не надано доказів перерахування вказаної вище суми на користь АТ «Альфа-Банк».

Суд також зазначає, що пунктом 10.3.1. договору передбачено умови відповідно до яких клієнт (банк) залишається кредитором по відношенню до боржника й відповідно право грошової вимоги до ТОВ «Правильна компанія» зберігається в повному обсязі у АТ «Альфа-Банк», а саме в разі невиконання фактором (заявником) сплати грошових коштів в повному обсязі, передбачених у п. 3.2., в сумі 4 800 000, 00 грн.

В той же час, як вже встановлено вище, доказів виконання фактором умов п. 2.3., п. 3.2. та п. 4.2., а саме перерахування грошових коштів на користь АТ «Альфа-Банк» заявником суду не надано.

При цьому, долучений заявником до заяви додаток №2 до договору факторингу №14/Ф-21 від 20.08.2021 року, акт прийому-передачі відповідно не може бути беззаперечним доказом переходу права грошової вимоги до фактору, оскільки по перше, він є додатком до договору, по друге, зі змісту даного акту не вбачається, що фактор сплатив грошові кошти на користь клієнта (банка), а клієнт (банк) в свою чергу не має претензій до фактору (заявника) щодо оплати передбаченої п. 3.2. договору факторингу,та по третє, даний акт підписано без зазначення прізвищ та посад підписантів.

Суд звертає увагу, що в даному акті вказано лише той факт, що сторони стверджують та гарантують, що з приводу інформації та документів, що передані на підставі даного акту претензій та зауважень одна до одної не мають. Тобто актом підтверджено відсутність заперечень тільки щодо документів переданих за даним актом.

З урахуванням викладених вище зауважень щодо додатку №2 до договору факторингу №14/Ф-21 від 20.08.2021 року, акту прийому-передачі, суд дійшов висновку, що такий доказ не може бути взятий до уваги, як належний та допустимий доказ факту переходу права клієнта (банку) за договором факторингу до фактора (заявника), що в свою чергу позбавляє можливості для суду встановити факт переходу права вимоги до заявника за договором факторингу №14/Ф-21 від 20.08.2021 року.

Отже, матеріали справи не містять, а заявником не було надано суду належних та допустимих доказів сплати грошових коштів за придбане право вимоги суду (оригіналу, або належним чином завірену копію платіжного доручення, тощо), у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити факт переходу права вимоги до заявника.

З огляду на викладене, суд зазначає, що наведені заявником обставини в заяві про заміну стягувача у наказі не є достатніми для здійснення такої заміни, а тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс" про заміну стягувача у наказі у справі №5011-27/6560-2012 виданого 12.06.2012 року Господарським судом міста Києва, про стягнення з боржника - ТОВ «Правильна компанія» заборгованості за договором кредиту у сумі 19 001 383, 87 грн. на ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс».

Керуючись ст.ст. 52, 234, 334, 338 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг Фінанс" про заміну стягувача у наказі у справі №5011-27/6560-2012 виданого 12.06.2012 року Господарським судом міста Києва, про стягнення з боржника - ТОВ «Правильна компанія» заборгованості за договором кредиту у сумі 19 001 383, 87 грн. на ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Суддя О.В. Агрикова