ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 910/26303/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Мартюк А.І.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 20.09.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021, повний текст складено та підписано 21.07.2021

за заявою Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу

у справі №910/26303/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс"

про стягнення 40 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.

09.07.2021 Антимонопольний комітет України (далі - АМК) звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" (далі - ТОВ "Аксепт-Транс") в доход загального фонду Державного бюджету України штрафу у сумі 20 000,00 грн та пені у сумі 20 000,00 грн та видачу дубліката відповідного наказу.

В обґрунтування поданої заяви АМК вказує, що 07.06.2021 отримав лист Департамента державної виконавчої служби № 23083/2-21 від 27.05.2021 у якому, зокрема, зазначено, що 22.06.2017 держаним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; ВП № 47524680 передано на зберігання та відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, знищено.

При цьому АМК стверджує, що не отримував від ВДВС постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а також не отримував оригінал наказу суду.

Саме з моменту отримання вказаного листа АМК стало відомо, що наказ суду на теперішній час не виконано, наказ у АМК відсутній та на виконанні у ВДВС не перебуває.

Посилаючись на ст. 329 ГПК України та підпункт 19.4. пункту 19 розділу ХІ ГПК України АМК вважає, що суд може визнати причини пропуску строку пред`явлення наказу до виконання поважними та може його відновити.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/26303/14 заяву Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №910/26303/14 задоволено. Поновлено строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" до загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації 21081100 (символ звітності 106), отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , МФО 820019, рахунок 0010, штрафу у розмірі 20 000,00 грн та пені у сумі 20 000,00 грн, до виконання з 20.07.2021 по 20.10.2021. Видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 про стягнення штрафу у розмірі 20 000,00 грн та пені у сумі 20 000,00 грн.

Ухвала мотивована обґрунтованістю до доведеністю вмог АМК у його заяві.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/26303/14 скасувати та у задоволенні заяви Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 до виконання та видачу дубліката наказу відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "Аксепт-Транс" посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права (ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 80, 86, 329 ГПК України, пп. 19.4 п. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України); вважає, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи. ТОВ "Аксепт-Транс" вважає, що наказ Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 не було втрачено. На думку скаржника, АМК мало надати до поданої заяви довідку органу поштового зв`язку (поштового відділення) про втрату поштового відправлення, в якому пересилався наказ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 дану апеляційну скаргу залишено без руху.

Після усунення недолків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/26303/14. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 20.09.2021 о 14:10 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 15.09.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань, пояснень, доповнень в письмовій формі до 15.09.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/26303/14.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/26303/14 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Мартюк А.І. Розгляд справи постановлено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 20.09.2021 о 14:10 год.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник Антимонопольного комітету України у відзиві зазначив, що оскаржена ухвала є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Явка представників учасників справи.

В судове засідання від 20.09.2021 з`явились усі учасники апеляційного провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у поясненнях, заслухавши думку присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Господарський суд міста Києва рішенням від 15.01.2015 у справі №910/26303/14 позов Антимонопольного комітету України задовольнив, присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксепт-Транс" до загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації 21081100 (символ звітності 106), отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , МФО 820019, рахунок 0010, штраф у розмірі 20 000,00 грн та пеню у сумі 20 000,00 грн, а також до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

30.01.2015 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано наказ. З наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/26303/14 вбачається, що строк пред`явлення його до виконання встановлено до 27.01.2016.

08.05.2015 Антимонопольний комітет України звернувся до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив відкрити виконавче провадження, вжити відповідних заходів щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 та здійснити всі можливі заходи з розшуку рахунків, коштів та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксепт-Транс».

15.05.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47524680 на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю на користь держави пені та штрафу у розмірі 40 000,00 грн.

12.03.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві - Корольовим М.А. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, в якій приєднано виконавче провадження № 46520517 з примусового виконання наказу № 910/26303/14 від 30.01.2015 до зведеного виконавчого провадження № 46860860, яке перебуває у Відділі державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

Заявник стверджує, що протягом 2016-2021 років АМК як стягувач у виконавчому провадженні користувався своїми правами, визначеними ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" та неодноразово дійснював запити, а також звертався у телефонному режимі до державного виконавця з метою отримання інформації про хід виконавчого провадження та про вжиті заходи щодо своєчасного і повного виконання зазначеного наказу, але ВДВС зазначеної інформації не надавало.

Також заявник вказує, що АМК звертався до ВДВС із запитами (від 10.06.2016 та 10.02.2017, та від 25.04.2018 ) про надання інформації про хід виконання наказу господарського суду, а також АМК просив надати постанови, прийняті у ході ВП №47524680 з виконання зазначеного наказу, але ВДВС взагалі не реагував на запити стягувача.

Враховуючи зазначене, АМК звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 02.05.2019 № 300-29/02-5741 на бездіяльність державного виконавця ВДВС.

Листом від 10.05.2019 №11563-26-19/20.4 Міністерство юстиції України повідомило АМК про те, що скаргу АМК було направлено за належністю до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - УДВС) та встановлено строк для надання відповіді на скаргу АМК, проте УДВС не надало стягувачу жодної інформації.

АМК вкотре звернувся до ВДВС з листом від 02.04.2020 №300-29/02-4851, в якому просив повідомити хід ВП №47518707, та з листом від 05.05.2021 №300-29/01-6962 до Міністерства юстиції України, у якому просив посприяти примусовому виконанню рішень господарського суду міста Києва, стягувачем у яких є АМК.

АМК стверджує, що отримано лист Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) від 27.05.2021 № 23083/2-21 в якому, зокрема, зазначено, що 22.06.2017 державним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/26303/14 стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, згідно листа від 27.05.2021 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, матеріали виконавчого провадження №47524680 знищено за строком їх зберігання.

Однак, за твердженням заявника, вказаний виконавчий документ та постанова про повернення наказу до стягувача не надходили. Крім того, рішення суду до цього часу не виконано боржником.

13.07.2021 до суду надійшла заява Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 до виконання та видачу дубліката наказу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розглянувши заяву Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/26303/14 до виконання та видачу дубліката виконавчого документу, суд зазначає наступне.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення викладені у ст. 115 ГПК України в редакції до 15.12.2017, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про поновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. При цьому ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути поновлено з причин, визнаних господарським судом поважними. При цьому причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів відповідно до ст. 86 ГПК України.

Як було зазначено вище, АМК протягом 2016-2021 років вчиняв дії, спрямовані на отримання інформації про хід виконавчого провадження та прийнятих у цьому виконавчому провадженні процесуальних документів, але ВДВС зазначеної інформації не надавало, запити АМК залишались без реагування.

За наведених підстав, з огляду на подані АМК докази та встановлені у справі обставини, враховуючи, що прострочення пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 сталося не з вини АМК, а через зволікання ВДВС, суд дійшов висновку про поновлення строку пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/26303/14 до виконання.

Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком господарського суду першої інстанції не погоджується та вважає, що АМК не було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, з огляду на таке.

На момент видачі наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/26303/14 та на час відкриття виконавчого провадження № 47524680 (постанова від 15.05.2015) діяв Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, який передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання (п. 2 ч. 1 ст. 22, п. 1 ч. 1 ст. 23 названого Закону).

Водночас 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Пунктом 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII).

У справі, що розглядається, на момент набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (05.06.2016) строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 ще не закінчився (перервався пред`явленням до виконання 08.05.2015, постановою ВДВС від 15.05.2015 відкрито виконавче провадження ВП №47524680). Оскільки стягувачем за наказом Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 є державний орган - АМК, то з урахуванням положень п. 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII та ч. 1 ст. 12 цього Закону, на цей наказ поширюється вимоги щодо строку його пред`явлення до виконання - впродовж трьох місяців.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У вказаній статті чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте у цій справі до суду не було надано належних доказів направлення на адресу АМК постанови державного виконавця від 22.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом у порядку, визначеному ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" або отримання АМК такої постанови разом з наказом Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 в період до 07.06.2021, що позбавило стягувача можливості бути обізнаним про вчинення відповідних дій державним виконавцем та в подальшому реалізувати своє право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Матеріалами справи підтверджується повідомлення АМК про винесення 22.06.2017 державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу тільки 07.06.2021, коли АМК отримало лист Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.05.2021 № 23083/2-21.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що за текстом вказаного листа взагалі відсутні відомості про направлення АМК постанови від 22.06.2017 (ВП №47524680) про повернення виконавчого документа стягувачу.

У постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі №910/18165/13 зроблено висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/3410/15-ц та від 29.01.2020 у справі №344/19847/18, від 20.07.2021 у справі №910/20594/15.

Отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документу (що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про винесення постанови про повернення виконавчого документу 07.06.2021, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 07.06.2021 (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення постанови про повернення виконавчого документа), і становить три місяці, тобто до 07.09.2021.

АМК звернулось до суду із заявою, що розглядається, 09.07.2021 (згідно з відтиском календарного штемпеля відділу поштового зв`язку на адресному боці конверта, в якому заява надійшла до Господарського суду міста Києва (а.с. 175), тобто з дотриманням встановленого Законом тримісячного строку.

Наведеним спростовуються доводи заперечень та апеляційної скарги ТОВ "Аксепт-Транс" про пропуск АМК строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наказ Господарського суду міста Києва від від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 не було втрачено і АМК, звертаючись із заявою, мав надати до поданої заяви довідку органу поштового зв`язку (поштового відділення) про втрату поштового відправлення, в якому пересилався наказ, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як зазначено у ч. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Частиною 11 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Із аналізу Правил надання послуг поштового зв`язку вбачається, що Кабінет Міністрів України визначив в окрему категорію поштових відправлень рекомендовані листи.

Відповідно до ч. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абз. 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи вказані норми, суд робить висновок, що належним доказом надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є квитанція, касовий чек або інший розрахунковий документ пошти про оплату рекомендованого поштового відправлення.

Проте у цій справі до суду не було надано доказів направлення на адресу АМК постанови держаного виконавця від 22.06.2017 (ВП №47524680) про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом у порядку, визначеному ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" або отримання АМК такої постанови разом з наказом Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 в період до 07.06.2021.

Матеріалами справи підтверджується факт повідомлення АМК про те, що 22.06.2017 держаним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу тільки листом № 23083/2-21 від 27.05.2021, який було вручено АМК 07.06.2021. (а.с. 160)

Відомості про направлення АМК постанови від 22.06.2017 (ВП № 47518707) про повернення виконавчого документа стягувану за текстом вказаного листа відсутні.

В цьому випадку колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що АМК пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Однак, сам по собі цей факт не слугує підставою для скасування по суті правильного судового рішення щодо видачі дублікату наказу, який може бути пред`явлений до виконання у строк, який не пропущено.

Щодо видачі дубліката наказу.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом (ч.ч. 1, 2 ст. 327 ГПК України). Аналогічні положення були передбачені ст. 116 ГПК України в редакції до 15.12.2017, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України.

Відповідно до пп. 19.4 п. 1 розділу ХІ Перехідних положень у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12, від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив (що має місце у справі, що розглядається) або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).

При зверненні до суду з заявою про видачу дублікату наказу АМК надало суду докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі (платіжне доручення від 06.07.2021 №692 на суму 68,10 грн).

За таких підстав, враховуючи, що рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2015 у справі № 910/26303/14 не виконано і судом встановлено факт втрати наказу від 30.01.2015, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви АМК та видачі дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі № 910/26303/14 про стягнення з ТОВ "Аксепт-Транс" в доход загального фонду Державного бюджету України штрафу у розмірі 20 000,00 грн та пені у сумі 20 000,00 грн.

З приводу доводів скаржника про те, що його не було повідомлено належним чином про дату та час судового засідання колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи встановила, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 було надіслано учасникам справи 14.07.2021 рекомендованим листом. Отже, суд вчинив всі належні дії щодо повідомлення сторін про розгляд заяви. Явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Посилання скаржника на те, що подана АМК заява в супереч положенням ч.1 ст. 170 ГПК України не містить ідентифікаційних кодів юридичних осію учасників справи (стягувача та боржника), а також не містить прізвища та ініціалів судді, а тому в силу п. 4 ст. 170 ГПК України підлягала поверненню, колегія суддів вважає помилковими. Зазначені скаржником аргументи спростовуються змістом самої заяви, так як остання містить всі необхідні відомості, що відповідає ст. 170 ГПК України, процесуальних порушень в контексті викладеного також не встановлено.

Інші аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали скаржником не наведено.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими.

За результатом апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Оскаржену ухвалу слід залишити без змін з мотивів та підстав викладених у даній постанові.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/26303/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 30.09.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді А.І. Мартюк

О.В. Попікова