ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021м. ДніпроСправа № 904/4385/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера", м. Калинівка, Вінницька обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "ОДД Тайм Трейд", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 356 600,40 грн.

Представники:

від позивача Ткаченко Т.О.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 297 632,69 грн., що складають суму заборгованості за договором дистрибуції № 43 від 05.06.2018; 29 194,01 грн. - пені, 9 636,41 грн. - річних, 20 137,29 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору дистрибуції № 43 від 05.06.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

У межах визначеного законом строку підготовчого провадження сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

05.05.2021 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4385/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.06.2021, про що постановлено ухвалу, з подальшим його відкладенням до 29.06.2021.

Ухвалою суд від 29.06.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" залишено без руху.

19.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" до суду надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.07.2021 призначено підготовче засідання на 25.08.2021.

Представник відповідача в підготовче засідання 25.08.2021 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду підготовчого засідання повідомлявся належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

Проте, під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим ухвалою суду від 25.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.09.2021.

Відповідач у судове засідання, призначене на 15.09.2021 не з`явився.

Станом на 03.09.2021 конверт з ухвалою про призначення розгляду справи по суті на 15.09.2021 був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про призначення розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

15.09.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором дистрибуції.

05.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Українських приватних компаній» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "ОДД Тайм Трейд" (Дистриб`ютор) укладено Договір дистрибуції № 43 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Дистриб`ютору соки, напої, мінеральну воду та інші продовольчі товари, а Дистриб`ютор зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору ціна, кількість і асортимент товару, що поставляється вказується в товарно-транспортних або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Постачальник зобов`язується здійснювати за власний рахунок поставку товару на склад дистриб`ютора, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 181, м. Умань, пров. Леваневського, 4 (пункт 2.1 Договору).

Дистриб`ютор зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунок за поставлений товар (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна сума Договору складає загальну вартість поставленого товару за товарно-транспортними накладними.

Дистриб`ютор зобов`язаний здійснювати оплату кожної партії поставленого товару на умовах: відтермінування платежу 30 календарних днів.

Дистриб`ютор здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (пункт 3.2 Договору).

Днем оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (пункт 3.3 Договору).

Згідно з пунктом 4.1 Договору поставка товару здійснюється транспортом та за рахунок Постачальника на склад Дистриб`ютора на умовах DDP склад Дистриб`ютора (згідно правил Інкотермс - 2010).

Кількість, асортимент, термін поставки товару та місце поставки вказується в замовленнях Дистриб`ютора, що попередньо погоджується обома уповноваженими представниками сторін (пункт 4.2 Договору).

Датою поставки товару вважається дата одержання товару Дистриб`ютором на підставі товарно-транспортних накладних, підписаних обома сторонами даного Договору (пункт 4.5 Договору).

Згідно з пунктом 10.1 даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання невиконаних ними взятих на себе зобов`язань.

Договір пролонгується на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії, не звернеться письмово про його розірвання (пункт 10.2 Договору).

Як зазначає позивач, даний спір виник у зв`язку з тим, що відповідач лише частково оплатив поставлений позивачем товар (частину з якого також було повернуто позивачу), внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 297 632,69 грн., на яку також нараховані відповідні санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Укладений між позивачем та відповідачем договір містить ознаки договору поставки.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 696 075,66 грн. що підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких залучено до матеріалів справи.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, вказаний товар було оплачено відповідачем лише частково на суму 398 442,97 грн.

При цьому, в рахунок погашення заборгованості дистриб`ютором було повернуто, а постачальником прийнято частину неоплаченого товару за накладними на повернення, копії яких долучено до матеріалів справи, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 297 632,69 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на 297 632,969 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені 3 % річних за загальний період прострочення з 11.02.2020 по 14.11.2020 в сумі 9 636,41 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період з лютого 2020 по березень 2021 на суму 20 137,29 грн.

Розрахунок 3 % річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, зазначені в розрахунку суми 3% річних та інфляції грошових коштів підлягають до примусового стягнення.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У випадку несвоєчасної оплати товару Дистриб`ютор сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, що діяла на момент прострочення платежу, за кожен день прострочки платежу (п. 7.3. Договору).

Згідно здійсненого позивачем розрахунку пені за загальний період з 11.02.2020 по 14.11.2020 остання склала суму 29 194,01 грн.

Вказаний розрахунок пені позивачем здійснено відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим зазначена вище сума підлягає до примусового стягнення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 530, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "ОДД Тайм Трейд" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Барикадна, буд. 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" (22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Івана Мазепи, 45; ) 297 632,69 грн. - основного боргу, 9 636,41 грн. 3 % річних, 20 137,29 грн. інфляції грошових коштів, 29 194,01 грн. пені, 5 349,02 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 27.09.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко