Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/550/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Галагур З.А., довіренсть від 23.06.2021, Трусова О.Г. довіреність від 18.06.2021 (приймають участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача: Гарбар К.Г., ордер серія АМ №1012530 від 05.07.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (смт.Гранітне, Малинський район, Житомирська область)

про стягнення 40210,00 грн.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" штрафу в розмірі 40210,00грн за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.07.2021.

Ухвалою суду від 06.07.2021 постановлено відкласти розгляд справи по суті на 30.08.2021.

При розгляді справи по суті в засіданні суду 30.08.2021 оголошувалась перерва до 08.09.2021.

В судовому засіданні 08.09.2021 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі в даному судовому засіданні, а також відкладено підготовче засідання на 22.09.2021 про що постановлено ухвалу.

21.09.2021 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення від 21.09.2021 з доданими документами.

22.09.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів по справі від 22.09.2021 з додатками.

В засіданні суду 22.09.2021 судом долучено до матеріалів справи подані представниками сторін документи.

Представник відповідача в засіданні суду 22.09.2021 просив надати йому додатковий строк на подання своїх заперечень на додаткові пояснення позивача, однак, після заслуховування пояснень щодо поданих представником позивача документів, вказав, що свої пояснення висловить усно в ході розгляду справи.

Також, в судовому засіданні 22.09.2021 представники сторін зазначили про наявність у справі всіх документів, необхідних для її розгляду, а також вважали за можливе розпочати розгляд справи по суті у даному судовому засіданні.

Заслухавши позицію представників сторін щодо подальшого руху справи, господарський суд встановив порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті та оголосив перерву в судовому засіданні, під час якої сторонами подано спільну заяву про розгляд справи по суті в судовому засіданні 22.09.2021.

На підставі спільної заяви сторін від 22.09.2021, поданої у порядку частини 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вирішення питань, зазначених в ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України та вчинення усіх необхідних дій, передбачених ст.177 Господарського процесуального кодексу України, судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні від 22.09.2021, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 22.09.2021.

Представники позивача в судовому засіданні 22.09.2021 позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив від 05.07.2021, поясненнях по справі від 01.09.2021, додаткових поясненнях від 21.09.2021 (а.с.112-116, 166-168, 201-202), просили позов задовольнити у повному обсязі, а у клопотанні про зменшення штрафу - відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.09.2021 проти позову заперечив, просив у позові відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №421 від 10.06.2021 та запереченнях на відповідь на відзив №542 від 19.07.2021, додаткових поясненнях від 07.09.2021(а.с.65-69, 129-135, 187-192). Зазначав, зокрема, що відповідачем та перевізником в накладній №34099515 (графа 26) узгоджено порядок визначення маси вантажу на вагонних вагах статистичних, заводський №ТВВ-150 №131, які на момент зважування пройшли повірку спеціалістами Укрзалізниці 16.10.2020 та придатні для зважування вантажів. Пояснював, що накладна №34099515 не містить інформації про складання комерційного акту №450003/685; в комерційному акті №450003/685 в розділі "Е" не зазначено інформацію про проведену експертизу; розділ "Є" містить підписи посадових осіб станції призначення, але будь-яких відміток щодо прибуття вантажу з актом попутної станції не зроблено; в розділі "Д" комерційного акту зазначено, що вагон зважувався повторно та вага первинного зважування підтвердилась, однак до матеріалів справи долучено виписку з книги обліку контрольних зважувань, що містить результати лише одного зважування. Посилаючись на наведене доводить, що комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 був складений з грубим порушенням вимог Правил складання актів та за формою не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не має доказової сили. Також вказував, що залізницею не дотримано технічних вимог щодо швидкості руху при проведенні контрольного зважування. Доводить правильність зазначення відповідачем маси вантажу вагона №64035843 - 70 тон, посилаючись на те, що Укрзалізниця в особі станції відправлення брала участь 15.11.2020 під час зважування вантажу у вагонах вантажовідправником, про що стоїть підпис представника станції - агента комерційного ОСОБА_4 в протоколі зважування від 15.11.2020 та штамп станції відправлення. Вказує, що склавши акт загальної форми №1653 (форми ГУ-23), представники станції Нижньодніпровськ-Вузол підтвердили відсутність потреби в складанні комерційного акту №450003/685. Також представник відповідача підтримав клопотання відповідача №436 від 11.06.2021 про зменшення розміру штрафу.

В ході розгляду справи, на стадії завершення дослідження доказів, представником відповідача було заявлено клопотання про витребування у позивача, в порядку ст.91 ГПК України, для огляду оригінал комерційного акту від 19.11.2020. При цьому представник відповідача, посилаючись на пояснення ТОВ "Шляховик-97" в яких зазначено, що ОСОБА_1 даний акт не підписував, вказав, що копія комерційного акту викликає сумнів щодо належності підпису зазначеній особі, у зв`язку з чим, представник відповідача вважав за необхідне оглянути даний акт з метою дослідження підпису ОСОБА_1 та вирішення питання щодо призначення експертизи такого підпису.

В судовому засіданні 22.09.2021 представники позивача заперечили проти задоволення заявленого представником відповідача клопотання, посилаючись на затягування представником відповідача розгляду справи та зловживання ним процесуальними правами, оскільки дані питання вирішуються на стадії підготовчого провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача від 22.09.2021. Так, положеннями пунктів 7, 8, 10 ч.2 ст.182 ГПК України передбачено, що суд у підготовчому засіданні, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про призначення експертизи; а також вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до ст.194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд справи на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Як зазначалося раніше, в судовому засіданні 22.09.2021, враховуючи доводи представників сторін щодо вирішення всіх питань визначених ст.182 ГПК України та беручи до уваги їх спільну заяву від 22.09.2021, господарським судом закрито підготовче провадження та постановлено здійснювати розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Після відкриття судового засідання при розгляді даної справи по суті, в порядку ст.207 ГПК України, клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин на стадії підготовчого засідання, представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 22.09.2021 господарським судом, відповідно до вимог статей 208, 209 ГПК України, заслухано вступне слово учасників справи, з`ясовано обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а також досліджено докази, якими вони обґрунтовуються.

На стадії завершення дослідження доказів у даній справі представником відповідача подано заяву з клопотанням про витребування у позивача для огляду в судовому засіданні доказу, а саме комерційного акту від 19.11.2020.

Згідно частин 1,2,6 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Враховуючи те, що відповідачем на стадії підготовчого провадження не заявлялось клопотання про призначення експертизи у даній справі, у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 стосовно того, що ним не підписувався комерційний акт від 19.11.2020, беручи до уваги, що подані позивачем копії доказів належним чином засвідчені та не викликають у суду сумнів щодо відповідності їх оригіналу, а також те, що витребування оригіналів документів є правом, а не обов`язком суду, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача від 22.09.2021 витребування оригіналу комерційного акта.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2020 зі станції Пенізевичі Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (відповідач) згідно накладної №34099515 завантажено та відправлено вагони №60636081, №61191367, №61238135, №61336418, №61489506, №63009971, №63746945, №64096639, №63190748, №61480448, №64035843, №64035959, №61188256, №63734107, №63734800, №61238259, №60926011 з вантажем "Щебінь гранітний не поіменований в алфавіті. Щебінь гранітний фр.10х20" до станції призначення Новомосковськ-Дніпровський.

У транспортній накладній №34099515 вказано визначену відправником масу вантажу у вагонах: №60636081 - 70000кг, №61191367 - 68000кг, №61238135 - 69000кг, №61336418 - 69000кг, №61489506 - 69000кг, №63009971 - 70000кг, №63746945 - 70000кг, №64096639 - 70000кг, №63190748 - 70000кг, №61480448 - 70000кг, №64035843 - 70000кг, №64035959 - 69000кг, №61188256 - 70000кг, №63734107 - 70000кг, №63734800 - 70000кг, №61238259 - 70000кг, №60926011 - 70000кг; маса вагонів при цьому складає 23700 кг, 23500 кг, 23800 кг, 23500 кг, 23800 кг, 23300 кг, 23600 кг, 23300 кг, 23200 кг, 23700 кг, 23400 кг, 23400 кг, 23500 кг, 23500 кг, відповідно (а.с.9-10).

По прибуттю 19.11.2020 на станцію Нижньодніпровськ-Вузол, в присутності працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для встановлення фактичної кількості вантажу вагону №64035843 у зв`язку з підозрою на його завантаження понад вантажопідйомність від групи вагонів було відчеплено вагон на переваження для контрольного зважування на статичній вазі, про що складено Акт загальної форми №5127Т від 19.11.2020 (а.с.120).

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №64035843 та встановлено, що фактична маса брутто вагона склала 94200 кг, тара вагона з ПД 23400 кг, маса вантажу нетто 70000 кг; фактична маса вантажу нетто 70800 кг, тобто понад вантажопідйомністю на 800 кг. Зазначений вагон було затримано з 17-01 для відвантаження надлишку вантажу, про що складено акт загальної форми №1653 від 19.01.2020 (а.с.14).

Внаслідок проведеної перевірки при комісійному зважуванні вагона №64035843 на справних вагонних 150тн електронно-тензометричних вагах ст.Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, що пройшли держповірку 30.09.2020 встановлено надлишок вантажу, про що 19.11.2021 складено комерційний акт №450003/685/3 (а.с.13). Перевіркою встановлено, зокрема, що у вагоні №64035843 по документу значиться: брутто не вказано, тара 23400, нетто 70000; в дійсності виявилось: брутто 94200, тара 23400 з документа, нетто 70800, тобто надлишок вантажу проти документа становить 800кг, вантажопідйомність вагона 70тон, тобто вагон завантажений понад вантажопідйомність на 800кг.

У розділі "Д" комерційного акту №450003/685/3 від 19.11.2020 зазначено, що при перевантаженні вагону в статичному режимі у присутності заст. Д.С. Швеця, АРВ Кузьміч, прийомоздавальника Здор, на справних вагонних 150тн електронно-тензометричних вагах ст.Нижньодніпровськ-Вузол заводський №032, що пройшли держповірку 30.09.2020 виявилось: вага брутто - 94200 кг, тара за документом - 23400кг, нетто-70800кг, що більше ваги, вказаної в документі, понад вантажопідйомності вагону на 800кг. Навантаження вантажу нерівномірне, горбоподібне, нижче бортів на 1,0-1,2 м. Поглиблень немає. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилась. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу.

Обґрунтовуючи позов, АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" зазначає, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 40210,00грн.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги вищенаведені встановлені судом обставини справи, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Згідно ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі накладної №34099515, яка за своєю правовою природою становить договір перевезення вантажу.

Відповідно до статті 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України, яка кореспондується зі змістом ч.1 ст.307 ГК України).

Предметом даного спору є стягнення залізницею штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в порядку, передбаченому національним законодавством.

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р затверджено Статут залізниць України, відповідно абз.2 ст.2 якого Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р (з відповідними змінами й доповненнями), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Оформлення накладної має здійснюватися за Правилами оформлення перевізних документів (далі - Правила оформлення перевізних документів), затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084.

Згідно п. 2.1. Правил, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. В додатку 3 до Правил викладено пояснення щодо заповнення накладної. Так, у графі 24 "Маса вантажу, визначена відправником", вказуються відомості про масу у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі 26 зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником).

Згідно п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документів.

В силу ст.37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником.

Як зазначено в пункті 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (із змінами та доповненнями), загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Згідно п.7 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів, які перевозяться навалом насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

З матеріалів справи вбачається, що у графі "Відправник" залізничної накладної №34099515 вказано найменування: відправника - ТОВ "Юнігран", тобто відповідача у даній справі; одержувача - ТОВ "Шляховик-97". У зазначеній транспортній накладній вантажовідправником зазначено, що у вагоні №64035843 маса вантажу нетто - 70000кг, (маса вагону 23400 кг), спосіб визначення маси - вагонні ваги, статичні, заводський номер №ТВВ - 150 №131.

Судом встановлено, що завантаження вагону №64035843 та визначення маси вантажу за транспортною накладною №34099515 здійснено вантажовідправником; правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника Тузинський Андрій Вікторович у розділі 55 накладної шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно пояснень представника позивача, вагон №64035843 вантажопідйомністю 70тон прийнято до перевезення станцією Пенизевичі лише на підставі його візуального огляду, без проведення зважування.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №861/5082 від 24.11.2000р, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ (п.1.3 Правил оформлення перевізних документів).

Маса вантажу згідно ст.37 Статуту залізниць України визначається відправником.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даним, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення.

Як уже зазначалось, внаслідок проведеної перевірки при комісійному зважуванні вагона №64035843 позивачем встановлено, що маса вантажу в зазначеному вагоні фактично становить 70800кг, що на 800 кг більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №34099515.

Представник відповідача доводить правильність зазначення ним маси вантажу вагона №64035843 - 70 тон, посилаючись на те, що Укрзалізниця в особі станції відправлення брала участь 15.11.2020 під час зважування вантажу у вагонах вантажовідправником, про що стоїть підпис представника станції - агента комерційного ОСОБА_4 в протоколі зважування від 15.11.2020 та штамп станції відправлення.

В матеріалах справи наявний протокол зважування від 15.11.2020 сімнадцяти вагонів на вагонних вагах ТВВ-150 №131, в якому зазначено, зокрема, масу вантажу вагона №64035843 в кількості 70 тон (а.с.194). Даний протокол містить відмітку станції Пенізевичі 15.11.2020 та підпис агента комерційного ОСОБА_4 .

На виконання вимог ухвали суду від 08.09.2021 позивач повідомив, що ОСОБА_4 працює агентом комерційним на станції Пінізевичі (а.с.203).

В письмових поясненнях від 15.09.2021 агент комерційний станції Пенізевичі ОСОБА_4 зазначила, що 15.11.2020 працівником вантажовласника ТОВ "Юнігран" ОСОБА_12 було надано на станцію Пінізевичі повідомлення про закінчення вантажних операцій в кількості 17 напіввагонів та протокол зважування на статичних тензометричних вагах ТВВ-150 №131, вантаж щебінь згідно розпорядження №ЦЦ-15/345 від 10.04.2019. Вказала, що після цього вона засвідчила календарним штемпелем та підписом про прийняття протокол зважування. Також зазначила, що на станцію Пінізевичі контрольне зважування на вимогу вантажовласником ТОВ "Юнігран" не надходило та участі у зважуванні вищевказаних вагонів ОСОБА_4 не приймала (а.с.205).

Відповідно до п.4.2 Розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, за участь на вимогу вантажовласника працівника залізниці (перевізника) у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується збір у розмірі 66,2грн за перші півгодини і 14,7грн за кожні наступні півгодини. Неповні півгодини округлюються до повних.

Судом не встановлено факту подачі відповідачем заявки щодо участі представника залізниці у зважуванні вантажу 15.11.2020 та сплати збору за участь у зважуванні. Наявність в протоколі підпису агента комерційного ОСОБА_4 та штампу станції Пінізевичі свідчить лише про прийняття протоколу зважування агентом комерційним ОСОБА_4 на станції Пінзевичі на виконання п.1.5 розпорядження директора операційного АТ "Укрзалізниця" ОСОБА_13 №ЦЦО-15/345 від 10.04.2019. За змістом п.15 розпорядження, зобов`язано НЗ-1, М, Д, ДН залізниць України встановити порядок надання вантажовідправниками протоколів зважування вантажів. Без наданих протоколів зважування відправниками вагони до перевезення не приймати. Термін 20.04.2019 (а.с.207-208).

З огляду на наведене, працівник станції - агент комерційний ОСОБА_4 участі у зважуванні спірного вагону не брала, а її підпис та штемпель станції на протоколі зважування від 15.11.2020 є лише відміткою залізниці про приймання вказаного документу від ТОВ "Юнігран".

Приписами статті 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з статтею 129 Статуту, комерційні акти складаються для засвідчення, таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Пунктом 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р також передбачено, що комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

За статтею 4 Правил складання актів, у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Отже, як вбачається з аналізу наведених норм, у випадку засвідчення такої обставини, як невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у перевізних документах, у разі самостійного виявлення такої обставини, АТ "Укрзалізниця" зобов`язана скласти комерційний акт з додержанням вимог Правил складання актів, що і має місце у даному випадку. Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

У даному випадку, комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 був складений в день зважування вагону з вантажем при перевірці залізницею маси вантажу на вагонних статичних вагах та виявленні невідповідності маси вантажу у вагоні №64035843, тобто з дотриманням вимог чинного законодавства та у встановлені строки.

Доводи відповідача про те, що склавши акт загальної форми №1653 представники станції Нижньодніпровськ-Вузол підтвердили відсутність необхідності складання комерційного акту, що як наслідок, свідчить про неналежність комерційного акту як доказу по справі, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки складання залізницею акту загальної форми №1653 від 19.11.2020 в якому, зокрема, зафіксовано час затримки вагону №64035843 на станції Нижньодніпровськ-Вузол та дані щодо причин затримки, не звільняє залізницю від складання комерційного акту, який засвідчує такі обставини як невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у транспортних документах вантажовідправника.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 був складений з грубим порушенням вимог Правил складання актів та за формою не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не має доказової сили. Проте, такі твердження відповідача спростовуються вищенаведеним, а також наступним.

Комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 містить повну інформацію про відправника та одержувача вантажу, на ньому проставлено штемпель станції, а також у зазначеному документі детально описано відомості про вагон, його вантажопідйомність, технічний стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу (розділ А); обставини, за яких виявлено порушення (розділи Б, В, Г, Д).

Посилання відповідача, що в комерційному акті №450003/685 в розділі "Е" не зазначено інформацію про проведену експертизу та розділ "Є" містить підписи посадових осіб станції призначення, але будь-яких відміток щодо прибуття вантажу з актом попутної станції не зроблено, суд відхиляє як безпідставні.

Так, відповідно до п.6 Правил складання актів, в акті зазначаються: номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Пунктом 8 Правил складання актів визначено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Судом встановлено, що станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці правомірно складено саме комерційний акт, оскільки виявлено факт невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у накладній №34099515.

Відповідно до статті 13 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) передбачено, що експертиза вантажів проводиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів. Про проведену експертизу зазначається у розділі "Е" комерційного акта.

Пунктом 30 Правил видачі вантажів (ст.35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) встановлено, що у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує незалежних експертів, які відповідно до законодавства мають право на проведення експертизи.

За викладеного, невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у перевізних документах, не є підставою для проведення експертизи в порядку пункту 30 Правил видачі вантажів (ст.35,42,46,47,48,52,53 Статуту), а тому даний розділ "Е" комерційного акту №450003/685/3 від 19.11.2020 заповнення не потребував.

Пунктами 12, 14 Правил складання актів передбачено, що якщо при перевірці вантажу, що прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція призначення в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено"; така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 цих Правил.

Згідно з поясненнями позивача, які приймаються судом до уваги, відмітка "Під час перевірки вантажу різниці з цим актом не виявлено" була вчинена в графах розділу "Е", замість розділу "Є" комерційного акта, у зв`язку з тим, що вона фактично не вміщувалася в графах розділу "Є", де проставлені підписи осіб станції призначення.

За викладеного, наявність зазначеної відмітки відповідає вимогам п.п.12,14 Правил складання актів, а її фактичне розміщення в розділі "Е" комерційного акту №450003/685/3 від 19.11.2020, не може слугувати підставою його недійсності.

Пунктом 10 Правил складення актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту. При цьому, за змістом наведеної норми, одержувач підписує комерційний акт у разі прийняття участі у перевірці.

За змістом ч.ч.1,3 ст.64 та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

З матеріалів справи вбачається, що комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 підписано: заступником ДС ОСОБА_18, АРВ ОСОБА_11., Пр-здавальником ОСОБА_9 (а.с.13).

Судом встановлено, що згідно з наказом начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол №26 від 03.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних акти", у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 "Правил складання актів", відповідальним особами, які мають право підпису комерційних актів замість: начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи наступних працівників, призначено працівників: прийомоздавальники вантажу та багажу: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14.; Інженера: ОСОБА_15., ОСОБА_16.; приймальник поїздів: ОСОБА_10 , ОСОБА_17 (а.с.22).

Згідно посадової інструкції заступника начальника станції ОСОБА_18, затвердженої першим заступником начальника Дніпровської дирекції залізничних перевезень від 19.08.2020, робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_11 , затвердженої начальником станції Нижнодніпровськ-вузол 15.03.2019, робочої інструкції приймоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_9 , затвердженої начальником станції Нижнодніпровськ-вузол15.03.2019, передбачено повноваження вказаних осіб щодо зважування вагонів та складання актових матеріалів (а.с.18-21, 117-118).

Отже, суд приходить до висновку, що даний комерційний акт підписано уповноваженими особами залізниці, відповідно до займаних посад.

В акті, в розділі "Є. Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом потутної станції" міситься також підпис представника вантажоодержувача ОСОБА_1, який за доводами представника відповідача останнім не вчинявся.

Однак, такі доводи представника відповідача з посиланням на лист ТОВ "Шляховик-97" №2209/22-3 від 22.09.2021 в якому зазначено, що менеджер-логіст ОСОБА_1 комерційний акт №45003/685/3 від 19.11.2020 не підписував та за залізничною накладною №45304185 маса вантажу була не 800кг, а не більше 200кг, судом оцінюються критично, з огляду на те, що обставини стосовно факту підписання комерційного акту зазначено не особою - підписантом (ОСОБА_1), а керівником товариства (генеральним директором ТОВ "Шляховик-97" ОСОБА_19), який безпосередньої участі у перевірці та прийманні вантажу не брав (докази протилежного в матеріалах справи відсутні). При цьому, суд не може приймати до уваги повідомлення керівника ТОВ "Шляховик-97" про відомі йому обставини, оскільки не можуть вважатися доведеними обставини, які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. Безпосередньо ОСОБА_1 , підпис якого міститься в комерційному акті, будь-яких заяв та/або повідомлень, в тому числі в порядку ст.87,88 ГПК України, суду не надав. З наданого відповідачем до матеріалів справи фото вагона взагалі не вбачається за можливе ідентифікувати вагон який зображений на ньому та кількість вантажу.

Окрім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача, щодо відсутності інформації в виписці з книги обліку контрольних зважувань стосовно дотримання технічних вимог швидкості руху при проведенні контрольного зважування, оскільки контрольне зважування проводилось в статичному режимі, а не в русі, про що зазначено в комерційному акті від 19.11.2020.

Згідно п.16 Правил складання актів у разі оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Відповідно до п.17 Правил складання актів начальник Дирекції на скаргу про неправильне його оформлення повинен дати мотивовану відповідь по суті скарги. У разі обґрунтованості скарги начальник Дирекції дає розпорядження про складання комерційного акта (акта загальної форми) або про переоформлення акта.

У даному випадку, судом не встановлено обставин оскарження одержувачем в установленому Правилами складання актів, порядку комерційного акту від №450003/685/3 від 19.11.2020 з підстав оформлення його з порушенням Правил.

З огляду на наведене вище, твердження відповідача про те, що складений залізницею комерційний акт не є належним доказом у справі та не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №34099515 не знайшли свого підтвердження.

Матеріалами справи підтверджується, що на відчеплений 19.11.2020 на підставі акту загальної форми №5127т вагон №64035843, про що здійснено відмітку в графі 49 перевізного документа (накладній №34099515), було оформлено перевізний документ - досильну накладну №45158300, в графі якої зазначено про складений комерційний акт №450003/685. Відтак, твердження відповідача про відсутність в перевізних документах відмітки про складений комерційний акт є необґрунтованим.

За накладною №45158300 вагон з вантажем маса якого становить 70 тон прибув на станцію призначення (а.с.159). Надлишок вантажу, який у кількості 800кг був виявлений залізницею та відвантажений з вагону №64035843 (акт загальної форми №1672, а.с.122) у вагон №67885319, прибув на станцію призначення за накладною №45304185 (а.с.158).

При прибутті вагону №64035843 та вагону №67885319 (з надлишком вантажу) на станцію призначення Новомосковськ-Дніпровський перевірка маси вантажу у спірних вагонах проводилась на вагонних вагах Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт", що підтверджується звітом по зважуванню на вагах тензометричних від 25.11.2020, згідно з яким у вагоні №64035843 маса вантажу нетто становить 70000кг, у вагоні №67885319 маса нетто - 800кг (а.с.206).

Слід зазначити, що за накладними №45304185 та №45158300, вантаж було отримано представниками вантажоодержувача - ОСОБА_1 та ОСОБА_20., про що свідчить накладені 25.11.2020 електронно-цифрові підписи вказаних осіб в графі 53 зазначених накладних (а.с.169-170). Будь яких зауважень з боку вантажоодержувача, зокрема, щодо невідповідності зазначеної в накладних маси вантажу перевізні документи не містять (а.с.169-170).

З наведеного слідує, що невірне визначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній знайшло своє підтвердження не тільки на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол, а й на станції призначення Новомосковськ-Дніпровський Придніпровської залізниці.

Поряд з цим, судом враховується, що за час затримки вагону №64035843 для вивантаження надлишку вантажу у кількості 800 кг у вагон №67885319, залізницею відповідно до п.1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, були нараховані додаткові збори у сумі 7361,16грн на підставі акту №3329 від 22.11.2020, які були сплачені вантажовідправником відповідно до відомості №10120107р плати за користування вагонами та накопичувальної картки №09121173 від 09.12.2020 (а.с.121-124).

Зазначені вище обставини у своїй сукупності (виявлення залізницею надлишку вантажу, вивантаження його в інший вагон, доставка і одержання вантажоодержувачем надлишку вантажу, сплата відповідачем додаткових зборів) підтверджують факт невідповідності маси вантажу у вагоні №64035843, де в накладній вказана маса нетто 70000кг, в дійсності нетто фактично становить 70800кг, що на 800 кг більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №34099515.

Таким чином, комерційний акт №450003/685/3 від 19.11.2020 містить достовірну інформацію та складений залізницею у відповідності до Правил складання актів.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.14 ГПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В силу приписів ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Принцип допустимості доказів, закріплений ст.77 ГПК України, полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 названого Кодексу).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ст.79 названого Кодексу ).

Згідно встановлених судом обставин, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог на підставі поданих ним доказів. Натомість, сам факт справності, повірки вагонних ваг, використаних відповідачем під час завантаження спірного вагону, не є беззаперечним доказом правильності відображення вантажовідправником фактичної маси вантажу у спірній залізничній накладній, а правовою підставою для матеріальної відповідальності за неправильно зазначену у накладній масу вантажу є комерційний акт, правильність складення якого відповідачем не спростована.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як суд зазначав вище, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ст.24 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України штраф встановлено у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно транспортної накладної №34099515 (а.с.9), провізна плата вантажу вагону №64035843 становить 8042,00грн. З її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 40210,00грн (8042,00грн (провізна плата) х 5 (згідно ст.118 Статуту залізниць України) х 1 (кількість вагонів, в яких виявлено невірне зазначення маси вантажу).

Зі змісту ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України вбачається, що вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену, у тому числі, масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Отже, чинним законодавством імперативно покладено на вантажовідправника відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, що є основним перевізним документом, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 40210,00грн штрафу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачем заявлено клопотання №436 від 11.06.2021 про зменшення розміру штрафу на 50%, розглянувши яке суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Клопотання відповідач обґрунтовує тим, що позивачем до позовної заяви не надано доказів понесених збитків у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу; не здійснено посилання на будь-які можливі (дійсні) збитки у зв`язку із зносом вагону, колії, тощо (по причині перевантаження вагону). Доводить, що вартість поставки 70тон гранітного щебеню становить 39900,00грн, що є майже ідентично розміру застосованого штрафу лише за факт зазначення маси вантажу в цьому вагоні. Також зазначає, що застосований до відповідача штраф є значним по відношенню до можливих наслідків неправильного зазначення маси вантажу та порушує принцип справедливості та розумності в зобов`язанні.

За приписами частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Одночасно зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність в кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті вищезгаданого, зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести на підставі статті 74 Господарського процесуального кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Наведені відповідачем у клопотанні обставини не є виключними, а будь-яких доказів того, що допущене відповідачем порушення було зумовлено винятковими обставинами, які давали б підстави для зменшення розміру штрафу, до матеріалів справи відповідачем не надано. При цьому, господарський суд враховує, що штраф відповідно до статті 118 Статуту стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Наведена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019р у справі №914/2339/17, від 27.03.2020р. у справі №917/500/19 та постановах Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2021р у справі №902/764/20 від 13.05.2020р, у справі №924/3/20 від 31.03.2020р, у справі №903/729/19 від 09.12.2019р, у справі №903/609/19.

Отже, в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, тобто має місце не порушення зобов`язання з боку відповідача, а порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана зі збитками залізниці, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.

Окрім того, вказана відправником маса вантажу у перевізних документах виявилася більшою, ніж фактична маса вантажу, що свідчить про завантаженість вагону понад вантажопідйомність та загрожує безпеці руху поїздів в цілому.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу, тому відмовляє відповідачу в задоволенні його клопотання.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 40210,00грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (11634, Житомирська область, Малинський район, смт.Гранітне, вул. Шевченка, буд. 15; ідентифікаційний код 24584514) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд.5; ідентифікаційний код 40075815):

- 40210,00грн штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу;

- 2270,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.09.21

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу,

2 - позивачу рек. з повід. та на електронну адресу: ,

3 - відповідачу рек.з повід. та на електронні адреси: - , -