ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. м.Київ Справа№ 927/272/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Cалій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 10.06.2021

у справі № 927/272/21 (суддя Белова С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна"

до Приватного виробничо-торгівельного підприємства "Яна"

про стягнення збитків у розмірі 18 798 080,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" (далі - позивач, ТОВ "Олам Україна") звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного виробничо-торгівельного підприємства "Яна" (далі - відповідач, ПВТП "Яна") про стягнення 18 798 080,00 збитків.

Поданий позов мотивований порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки. В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що з відповідачем було укладено Договір поставки № 0992/20 від 04.08.2020 за яким ПВТП "Яна" зобов`язався поставити заявнику на умовах поставки DАР (Incoterms 2010) товар. Пунктом 1.5.9. Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020 визначено строк поставки з 15.10.2020 по 15.11.2020 включно. Згідно п.1.5.4. Договору сторони погодили, що датою поставки є дата приймання товару в місці поставки. З урахуванням умов Додаткової угоди №1 13.11.2020 року до Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020 період поставки за Договором був продовжений до 01.12.2020 року включно. 27.11.2020 листом вих. № 255 ПВТП "Яна" повідомив ТОВ "Олам Україна" про неможливість виконання ним Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020 у зв`язку зі зміною ціни на товар та пропозицією щодо зміни умов договору (ціни або дати поставки) чи розірвання договору. 04.12.2020 ТОВ "Олам Україна" направив ПВТП "Яна" лист про відмову від зобов`язань згідно з пунктом 8.7 Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020. В подальшому, 03.02.2021 представником ТОВ "Олам Україна" на адресу ПВТП "Яна" направлено лист з вимогою до 18.02.2021 року відшкодувати збитки у розмірі 24 048 080,00 грн, завданих невиконанням Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020. У зв`язку з невиконанням зазначеної вимоги ПВТП "Яна", ТОВ "Олам Україна" звернулось до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 18 798 080,00 грн.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідачем (Приватним виробничо-торгівельним підприємством "Яна") в обґрунтуванням заперечень проти позову наголошувалось на тому, що:

- відповідачем здійснювались всі можливі дії спрямовані на виконання договору поставки;

- у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а саме: значним зростанням ціни на товар, повідомлено позивача про неможливість виконання договору;

- запропоновано позивачу або переглянути ціну товару з продовженням строку поставки, або перенести строк поставки на наступний маркетинговий рік по цінам обумовленим у Договорі № 0992/20 від 04.08.2020, або розірвати Договір № 0992/20 від 04.08.2020 за взаємною згодою зі сплатою відступного;

- відповідач заперечив проти наявності збитків у позивача у зв`язку з невиконанням ним договору поставки (вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками) та розрахунку розміру збитків на підставі довідки TOB "УкрАгроКонсалт- Девелопмент" № 17/6/21 від 11.03.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" до Приватного виробничо-торгівельного підприємства "Яна" про стягнення збитків у розмірі 18 798 080,00 грн. - відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано настпним:

- витрати позивача в сумі 17 671 659,60 грн (різниця між вартістю товару за Договором № 0992/20 та вартістю товару за договорами закупівлі) не можуть бути належним доказом реальності збитків позивача в результаті невиконання Договору № 0992/20 відповідачем, оскільки не мають прямого причино-наслідкового зв`язку з порушенням ПВТП «Яна» своїх зобовязань. Договори закупівлі з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії Договору № 0992/20з урахуванням Додаткової угоди №1 , який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін;

- в матеріалах справи відсутні документи (договори з контрагентами) щодо реалізації позивачем зерна, які б могли свідчити про можливість настання збитків;

- правові норми трактують збитки як матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо);

- між сторонами виникли правовідносини, що носять зобов`язальний характер (щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору), проте закон, що має вищу юридичну силу над договором, вимагає реальності наявних збитків , тому умовами договору не можливо змінити поняття збитків та передбачити відшкодування теоретичних (не реальних) збитків;

- встановлено відсутністю завданих реальних збитків позивачу і відповідно безпосереднього причинного зв`язку між правопорушенням та заподіянням збитків, як елементів складу цивільного правопорушення, а у разі відсутності хоча б одного з цих елементів, цивільно-правова відповідальність не настає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" (02.07.2021 згідно поштового трекера у якому надіслано апеляційну скаргу) звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи що привело до неправильного вирішення спору.

Скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції:

- не врахував принцип свободи договору, закріплений у ст. 6 Цивільного кодексу України та можливості застосування пункту 8.7.3 укладеного між сторонами договору, яким сторони врегулювали за власним волевиявленням правові наслідки порушення договору відповідачем, у випадку, якщо останній не здійснить поставку товару у строки, передбачені договором, а саме у вигляді відшкодування збитків, які складають різницю у ціні на товар за договором та ринковою ціною;

- не враховано необхідність застосування Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі - продажу товарів від 11.04.1980 (ст. 76);

- суд першої інстанції не застосував ст. ст. 6, 22, 627 Цивільного кодексу України, ст. 67, 225, 226 Господарського кодексу України, та не врахував, що сторони договору мали право передбачити у договорі порядок відшкодування збитків та основі цінових довідок про ринкову вартість товару, виданих провідними інформаційними агентствами ДП «Держзовнішінформ» та ТОВ «УкрАгроКонсалт», і таке право законодавством не обмежено і позивач має право відшкодування збитків на підставі п. 8.7.3 договору у вигляді різниці між ціною товару за договором та ринковою ціною на товар, встановленою ціновою довідкою;

- суд першої інстанції невірно розтлумачив позицію скаржника стосовно договорів купівлі - продажу аналогічного товару на заміну, що були укладені до закінчення періоду поставки за договором, і відповідні договори закупівлі аналогічного товару повинні братись до уваги як додатковий доказ понесених реальних збитків скаржника та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням договору та понесеними збитками;

- суд першої інстанції проігнорував докази позивача, які стосувались відшкодування збитків відповідно до п. 8.7.3 договору, зокрема, ціновій довідці брокерів Spike Brokers від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці ТОВ «УкрАгроКонсалт» № 22/6/21 від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці № 111/158 від 05.03.2021, виданої ДП «Держзовнішінформ» стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, а також умовам п. 8.7.3 договору та договорам закупівлі аналогічного товару.

Короткий зміст заперечень проти доводів апеляційної скарги

12.08.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов на апеляційну скаргу який прийнято судом до розгляду у відповідності до приписів ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Зокрема, відповідач зазначав, що судом першої інстанції обгрунтовано зроблено висновки про те, що:

- при пред`явленні вимоги про стягнення збитків обов`язок доведення, що вони не є абстрактними, а дійсно реальними, покладається саме на позивача, а при визначенні розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті позивачем для їх недопущення;

- розрахунки позивача є теоретичними, не підтвердженими відповідними документами, які б свідчили про конкретний розмір, яких зазначав позивач, у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем; наявність теоретичного обґрунтування збитків не є підставою для їх стягнення;

- витрати позивача в сумі 17 671 659,00 грн. (різниця між вартістю товару за договором № 0992/20 та вартістю товару за договорами закупівлі) не можуть бути належним доказом реальності збитків позивача в результаті невиконання договору № 0992/20 відповідачем, оскільки не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань; договори закупівлі з іншими контрагентами, саме за визначеною ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії договору.

Короткий зміст заперечень на відзив

25.08.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких позивач заперечував проти доводів відповідача, вкладених у відзиві на апеляційну скаргу, вказуючи зокрема, про те, що:

- апеляційна скарга відповідає вимогам до змісту апеляційної скарги, встановленим у п. 5 ч. 1 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України;

- у даній справі відсутня істотна зміна обставин, обумовлена ст. 652 Цивільного кодексу України і відповідачем не подавалось жодних позовів про розірвання договору за рішенням суду, відповідачем не доведено наявності підстав, обумовлених п. 1-4 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України щодо істотної зміни обставин;

- посилання відповідача на припис ст. 205 Господарського кодексу України також є необґрунтованими;

- сторонами у пункті 8.7.3 договору було узгоджено договірний спосіб відшкодування збитків, а надані позивачем до матеріалів справи цінові довідки є належними доказами в підтвердження розміру збитків, заявлених до стягнення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" (02.07.2021 згідно поштового трекера у якому надіслано апеляційну скаргу) звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна"на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Шаптала Є.Ю., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21, відкрито апеляційне провадження у справі № 927/272/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна"на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021, розгляд справи призначено в судовому засіданні 16.09.2021. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судовому засіданні 02.09.2021 представники позивача (скаржника) підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.09.2021 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 - залишити без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 04.08.2020 ПВТП «Яна» (як постачальник, продавець) та ТОВ «Олам Україна» (як покупець) уклали Договір поставки № 0992/20 (т. 1, а.с. 23-28) за умов п. 2.1 якого ПВТП «Яна» зобов`язалось поставити та передати у власність ТОВ «Олам Україна», а ТОВ «Олам Україна» зобов`язалось прийняти та оплатити товар у повному обсязі на умовах та в порядку, визначених цим Договором, а саме: сільськогосподарську продукцію кукурудзу 3 класу, 2020 року врожаю в кількості 7тисяч тонн за ціною 5 164,56грн за одну тонну.

За умовами п.п. 1.4.2.,1.4.3., 1.4.4 Розділу 1 Договору № 0992/20, офіційний обмінний курс гривні до долару США, встановлений НБУ на день укладення Договору -27.7365 грн за 1 дол.США; остаточна ціна визначається за правилами, встановленими в п. 6.2 Договору; остаточна сума Договору визначається, виходячи з ціни та кількості поставленого товару.

Пунктом 1.5.9. Договору № 0992/20 сторони погодили строк поставки: з 15.10.2020 до 15.11.2020.

Згідно п.1.5.4. Договору, датою поставки є дата прийняття товару в місці поставки. Сторонами було погоджено місце поставки, а саме Одеський морський торговельний порт та/або Морський торговельний порт Південний та/або Морський торговельний порт Чорноморськ, зерновий термінал за вибором Позивача.

Умовами Розділу 2 Договору №0992/20 сторони погодили, що продавець не є виробником товару. Виробниками товару є ТОВ «Праця Стольне», ПСП «Прогрес», СТОВ «Щорссільгоспсервіс». У випадку поставки товару від інших виробників, такі виробники мають бути узгоджені з покупцем до початку поставки.

Розділом 8 Договору № 0992/20 (Відповідальність сторін) сторони погодили відповідальність сторін.

Пунктом 8.7 Договору сторони визначили, що у випадку, якщо протягом строку поставки продавець не поставить покупцеві товар у кількості, передбаченій цим договором, покупець має право, письмово повідомивши про це продавця, відмовитись від зобов`язань за цим договором в частині, що не була виконана, та вимагати від продавця повернення суми передоплати, у випадку її сплати покупцем, процентів за користування коштами (передоплатою) та відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання. Сума збитків, які підлягають відшкодуванню у зв`язку з невиконанням продавцем зобов`язань щодо поставки товару в строки, передбачені договором, визначаються в розмірі різниці між ринковою вартістю непоставленого товару на момент відшкодування збитків/пред`явлення вимоги/подання позову (за вибором покупця) та вартістю товару відповідно до цього договору. Для цілей цього пункту ринковою ціною товару є середня ціна товару за договорами, укладеними покупцем на співставних умовах у відповідний день, або, за відсутності таких договорів, протягом трьох днів, що передують дню, на який розраховується ринкова вартість, а за відсутності таких договорів - відповідно до цінових довідок, виданих, за вибором покупця- Торгово-промисловою палатою України, або ДП "Держзовнішінформ", або провідними інформаційними агентствами (зокрема, УкрАгроКонсалг, АПК-Інформ, тощо).

Згідно з п. 13.1. Договору №0992/20, цей Договір вступає в силу від дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з цього договору.

Як підтверджується матеріалами справи, Договір №0992/20 підписаний уповноваженими представниками сторін цього Договору та скріплений печатками юридичних осіб.

13.11.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки № 0992/20.

За умовами пункту 1 Додаткової угоди сторони погодили строк поставки з 15.10.2020 по 01.12.2020 включно.

27.11.2020 листом вих№255 відповідач повідомив позивача про неможливість виконання Договору № 0992/20 у зв`язку з різким коливанням ціни на зерновому ринку та запропонував на вибір позивача наступні варіанти:

- розглянути пропозицію щодо зміни умов даного договору, а саме перегляду ціни на кукурудзу 3 класу по Договору № 0992/20 по ціні 7600 грн з ПДВ з продовженням строку поставки для можливості його реального виконання;

- перенести поставку товару на наступний маркетинговий рік по цінам вказаним у Договорі № 0992/20;

- розірвати договір за взаємною згодою сторін зі сплатою ПВТП «Яна» відступного у розумінні ст.600 ЦКУ, у розмірі 500 000 грн.

04.12.2020 позивачем було надіслано відповідачу лист щодо порушення Договору поставки № 0992/20 від 04.08.2020, в якому зазначено, що станом на 02.12.2020 продавець не поставив товар та не виконав свої обов`язки за договором, внаслідок чого покупець відмовляється від зобов`язання за договором, вважає зобов`язання припиненими, вимагає відшкодування збитків, завданих порушенням продавцем своїх обов`язків по договору.

Матеріали справи не містять відповіді на претензію позивача.

У відповідності з вимогами ст. 615 Цивільного кодексу України і претензією ТОВ "Олам Україна" від 04.12.2020, зобов`язання відповідача щодо поставки товару за Договором № 0992/20 припинилось внаслідок передбаченої законом односторонньої відмови від нього позивача.

03.02.2021 представники позивача - Адвокатське об`єднання "Ей. Джи. Ей та партнери" - направили лист відповідачу з вимогою відшкодувати збитки у розмірі 24 048 080,00 гривень, завдані невиконанням Договору № 0992/20, і які сформовані у формі різниці між вартістю товару, яка визначена на основі цінової довідки TOB "УкрАгроКонсалт-Девелопмент" та вартістю товару за Договором.

Зазначена вимога залишена ПВТП «Яна» без відповіді та виконання.

З урахуванням наведених обставин, ТОВ "Олам Україна" звернулось до суду першої інстанції з позовом про стягнення збитків в сумі 18 798 080,00 грн, завданих йому ПВТП «Яна» невиконанням зобов`язання за Договором № 0992/20, вказуючи, що оскільки відповідач не мав наміру здійснювати поставку товару, з метою виконання своїх договірних зобов`язань за контрактами перепродажу, позивачем було укладено договори закупівлі необхідної кількості товару на співставних умовах. Договори закупівлі були повністю виконанні позивачем та його контрагентами.

В матеріалах справи наявні надані позивачем копії договорів поставки:

- № 1432/20 від 23.11.2020 (TOB «Альянс» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7670,04 грн/тонну з ПДВ),

- №1438/20 від 24.11.2020 (TOB «МНТ-Агро» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7630,02 грн/тонну з ПДВ);

- № 1439/20 від 24.11.2020 (TOB «МНТ-Агро» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7600,02 грн/тонну з ПДВ);

- № 1440/20 від 24.11.2020 (ТОВ «МАЛ-Агро-Трейд» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7600,02 грн/тонну з ПДВ);

- № 1443/20 від 24.11.2020 (TOB «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7580,04 грн/тонну з ПДВ);

- № 1444/20 від 25.11.2020 (TOB «ТРАНСПОРТНО-ЗЕРНОВА КОМПАН1Я «ІНГУЛЕЦЬКА» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7590,06 грн/тонну з ПДВ);

- № 1450/20 від 25.11.2020 (TOB «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7515,00 грн/тонну з ПДВ);

- № 1451/20 від 26.11.2020 (TOB «ХАРКІВСЬКЕ НАСІННЯ» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7530,00 грн/тонну з ПДВ).

В підтвердження належного виконання зазначених договорів, позивачем надано також до матеріалів справи видаткові накладні, рахунки на оплату та платіжні доручення, згідно яких вартість придбаного на ринку товару була вищою за договірну у зв`язку з підвищенням ринкових цін на кукурудзу 3 класу.

При цьому, позивач вказував, що загальний розмір збитків, що становить різницю між вартістю товару за Договором № 0992/20 та вартістю товару за договорами закупівлі, складає 17 671 659,60 грн., проте, позивачем заявлено про стягнення 18 798 080,00 збитків.

Визначаючи розмір збитків на підставі п. 8.7.3 Договору № 0992/20, ТОВ "Олам Україна" надало довідку TOB "УкрАгроКонсалт- Девелопмент" № 17/6/21 від 11.03.2021, щодо ціни на кукурудзу 3 класу, за якістю, встановленою Договором на дату подання позову, і згідно з якою ціна такого товару станом на 10.03.2021 склала в середньому 7,850,00 гривень за 1 метричну тонну.

Крім того, позивачем також додатково надані цінові довідки ТОВ «Спайк Брокерс» від 09.04.2021,TOB "УкрАгроКонсалт- Девелопмент" № 22/6/21 від 09.04.2021 та ДП Держзовнішінформ» № 111/158 від 05.05.2021, згідно яких середня ринкова ціна на товар станом на 10.03.2021 становить відповідно 8000,00-8100,00 грн/тонну з ПДВ; 7700,00 -8000,00 грн/тонну з ПДВ та 7800,00-8100,00 грн/тонну з ПДВ.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, Договір № 0992/20 від 04.08.2020, укладений між Приватним виробничо-торговельним підприємством «Яна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олам Україна", за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Учасниками спору не заперечувалось, що відповідач не виконав зобов`язання за Договором № 0992/20 та не поставив ТОВ «Олам Україна» товар (кукурудзу 3 класу, 2020 року врожаю в кількості 7тисяч тонн за ціною 5 164,56грн за одну тонну).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Звертаючись з відповідним позовом, позивач послався на те, що відповідачем не здійснено поставку товару згідно Договору № 0992/20 7 тис тонн кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 за ціною 5 164,56 грн за одну тонну, та просив стягнути з відповідача 18 798 080,00 грн збитків на підставі п.8.7.3. Договору № 0992/20. Заявлена сума збитків визначена позивачем в розмірі різниці між ринковою вартістю непоставленого товару на момент подання позову згідно цінової довідки TOB "УкрАгроКонсалт- Девелопмент" № 17/6/21 від 11.03.2021 та вартістю товару відповідно до цього договору.

Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 224 Господарського кодексу України визначає, що збитками є витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 3 статті 225 Господарського кодексу України, при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Частинами 1-4 статті 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно із статтею 594 Цивільного кодексу України, кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, збитки, як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі N 910/ 6657/16, від 07.02.2018 у справі N 917/1651/16.

Відповідно до частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, вимога позивача про стягнення збитків у сумі 18 798 080,00 грн. обґрунтована невиконанням відповідачем умов договору поставки, що становить різницю між вартістю товару, яка мала бути поставлена відповідачем та вартістю цієї ж кількості кукурудзи, визначеною згідно цінової довідки TOB "УкрАгроКонсалт- Девелопмент" № 17/6/21 від 11.03.2021, а також наданими довідками брокерів Spike Brokers від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці ТОВ «УкрАгроКонсалт» № 22/6/21 від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці № 111/158 від 05.03.2021, виданої ДП «Держзовнішінформ» стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021.

Також, пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції і що підтверджується наявними матеріалами справи, розрахунки позивача стосовно розміру збитків - не підтвердженні відповідними належними та допустимими доказамив розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами, які свідчили б про конкретний розмір збитків, яких зазнав позивач, у зв`язку невиконанням умов договору відповідачем. Наявність теоретичного обгрунтування збитків не є підставою для їх стягнення.

На підтвердження реальних збитків позивач долучив до матеріалів справи копії наступних договорів поставки: № 1432/20 від 23.11.2020 року (TOB «Альянс» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7670,04 грн/тонну з ПДВ), №1438/20 від 24.11.2020 року (TOB «МНТ-Агро» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7630,02 грн/тонну з ПДВ), № 1439/20 від 24.11.2020 (TOB «МНТ-Агро» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7600,02 грн/тонну з ПДВ), № 1440/20 від 24.11.2020 року ( ТОВ «МАЛ-Агро-Трейд» та та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7600,02 грн/тонну з ПДВ), № 1443/20 від 24.11.2020 року (TOB «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7580,04 грн/тонну з ПДВ), № 1444/20 від 25.11.2020 року (TOB «ТРАНСПОРТНО-ЗЕРНОВА КОМПАН1Я «ІНГУЛЕЦЬКА» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7590,06 грн/тонну з ПДВ), № 1450/20 від 25.11.2020 року (TOB «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7515,00 грн/тонну з ПДВ), № 1451/20 від 26.11.2020 року (TOB «ХАРКІВСЬКЕ НАСІННЯ» та ТОВ "Олам Україна", ціна - 7530,00 грн/тонну з ПДВ). Всього на загальну суму 17 671 659,60 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції про те, що витрати позивача в сумі 17 671 659,60 грн (різниця між вартістю товару за Договором № 0992/20 та вартістю товару за договорами закупівлі) - не можуть бути належним доказом реальності збитків позивача в результаті невиконання Договору № 0992/20 відповідачем, оскільки не мають прямого причино-наслідкового зв`язку з порушенням ПВТП «Яна» своїх зобов`язань. Договори закупівлі з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії Договору № 0992/20з урахуванням Додаткової угоди №1 , який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін.

За наведених обставин відхиляються і доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано необхідність застосування Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі - продажу товарів від 11.04.1980 (ст. 76), оскільки вказаною статтею обумовлено право вимоги щодо відшкодування різниці між ціною, встановленою в договорі, і поточною ціною на момент розірвання договору, а також відшкодування будь-яких додаткових збитків, які можуть бути стягнуті на підставі статті 74.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, договори закупівлі з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії Договору № 0992/20з урахуванням Додаткової угоди №1, який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін, тобто за чинності вказаного договору і за відсутності факту його розірвання в момент укладення вище перелічених правочинів.

Також. суд першої інстанції обгрунтовано зазнчив і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні документи (договори з контрагентами) щодо реалізації позивачем зерна, які б могли свідчити про можливість настання збитків. Як зазначалось вище, правові норми трактують збитки як матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції невірно розтлумачив позицію скаржника стосовно договорів купівлі - продажу аналогічного товару на заміну, що були укладені до закінчення періоду поставки за договором, і відповідні договори закупівлі аналогічного товару повинні братись до уваги як додатковий доказ понесених реальних збитків скаржника та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням договору та понесеними збитками - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки судом першої інстанції надано правильну правову оцінку вищенаведеним правочинам і підстав для непогодження з такою оцінкою - судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду - не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли правовідносини, що носять зобов`язальний характер (щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору), проте закон, що має вищу юридичну силу над договором, вимагає реальності наявних збитків , тому умовами договору не можливо змінити поняття збитків та передбачити відшкодування теоретичних (не реальних) збитків, у зв`язку з чим доводи скаржника стосовно застосування пункту 8.7.3 укладеного між сторонами договору, яким сторони врегулювали за власним волевиявленням правові наслідки порушення договору відповідачем - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для застосування збитків в контексті спірних правовідносин сторін.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно встановлено за наслідками розгляду справи, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відсутність факту завданих реальних збитків позивачу і відповідно безпосереднього причинного зв`язку між правопорушенням та заподіянням збитків, як елементів складу цивільного правопорушення. При цьому, у разі відсутності хоча б одного з цих елементів, цивільно-правова відповідальність - не настає, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що є підставою для відмови у стягнення збитків у заявленому позивачем розмірі.

Доводи скаржника в обгрунтування підстав апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано можливості застосування пункту 8.7.3 укладеного між сторонами договору, яким сторони врегулювали за власним волевиявленням правові наслідки порушення договору відповідачем, у випадку, якщо останній не здійснить поставку товару у строки, передбачені договором, а саме у вигляді відшкодування збитків, які складають різницю у ціні на товар за договором та ринковою ціною - судом апеляційної інстанції відхиляється як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки наявність вказаного пункту договору жодним чином не звільняє позивача від доведення належними засобами доказування в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявності в сукупності усіх елементів складу цивільного правопорушення, як підстави для відшкодування збитків. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем не було доведено належними засобами доказування в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявності в сукупності усіх елементів складу цивільного правопорушення, як підстави для відшкодування збитків у заявленому до стягнення розмірі, а надані позивачем докази обгрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції проігнорував докази позивача, які стосувались відшкодування збитків відповідно до п. 8.7.3 договору, зокрема, ціновій довідці брокерів Spike Brokers від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці ТОВ «УкрАгроКонсалт» № 22/6/21 від 09.04.2021 стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, ціновій довідці № 111/158 від 05.03.2021, виданої ДП «Держзовнішінформ» стосовно ринкової ціни на товар станом на 10.03.2021, а також умовам п. 8.7.3 договору та договорам закупівлі аналогічного товару - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказані довідки складені за замовленням позивача, без зазначення відомостей якими саме фахівцями здійснено відповідний аналіз, ціна у них зазначена у певному градаційному коливанні без вказівок який саме чинних враховано при такому коливанні, і відповідні довідки підписані посадовими особами відповідних підприємств без зазначення жодних кваліфікаційних ознак осіб, які їх складали, та даних, на підставі яких їх сформовано, а також містять саме орієнтовні значення, які не можуть бути покладені в основу чіткої суми, яка заявлена позивачем до відшкодування в контексті існуючого спору.

Отже, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи також вважає, що позивачем не було доведено в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України як наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення,так і не доведено і розмір збитків, заявлений до стягнення сумі - 18 798 080,00 грн., а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" до Приватного виробничо-торгівельного підприємства "Яна" про стягнення 18 798 080,00 збитків - не є законними та обгрунтованими, не були доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим судом першої інстанції обгрунтовано ухвалено рішення про відмову у позові.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 дію оскаржуваного рішення було зупинено на підставі частини 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду справи його залишено без змін, а тому дія оскаржуваного рішення підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2021 у справі № 927/272/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Олам Україна".

4. Матеріали справи № 927/272/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 04.10.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Я. Дикунська