ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.09.2021 Справа № 908/2807/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши без виклику представників сторін заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову

за позовною заявою: заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - позивача: Запорізької обласної державної адміністрації, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164

до відповідача 1: Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, 69037, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 46-А

до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВС», 69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3 кім. 126

про визнання недійсними рішень та договору підряду

ВСТАНОВИВ:

28.09.21 до господарського суду Запорізької області заступником керівника Запорізької обласної прокуратури подано позовну заяву від 28.09.21 № 15/2-2019-21 в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - позивача: Запорізької обласної державної адміністрації з вимогами до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВС» (відповідач 2) про:

- визнання недійсним рішення про відповідність кваліфікаційним критеріям товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВС» критеріям, встановленим в тендерній документації оформлене протоколом розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2021-06-10-001878-а від 29.06.2021;

- визнання недійсним рішення про визнання переможцем відкритих торгів та про намір укласти договір з товариством з обмеженою відповідальністю «АЛВС», оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій № 06-07/21 від 06.07.2021 08-45;

- визнання недійсним договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021, укладений між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «АЛВС».

Разом із вказаною позовною заявою заступником керівника Запорізької обласної прокуратури до суду подано заяву від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову у справі шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю «АЛВС» виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.21 вказану позовну заяву разом із заявою про забезпечення позову визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Розглянувши заяву від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 76 ГПК України ).

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача (прокурора).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, предметом спору у справі № 908/2807/21 є немайнові вимоги заявлені прокурором в інтересах позивача до відповідачів 1 і 2 про визнання недійсними результатів проведеної процедури закупівлі та договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021, укладеного між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «АЛВС» за наслідками процедури закупівлі.

Судом враховано, що судове рішення у разі задоволення зазначених вище вимог не вимагатиме примусового виконання. А тому, така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню.

У даному випадку, підставою для застосування заходів до забезпечення позову за вказаними вище вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позицію викладена у постанові ОП КГС ВС від 16.08.18 у справі № 910/1040/18 та постанові КГС ВС від 17.12.20 у справі № 910/11857/20.

Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «АЛВС» виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі прокурор посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті та оспорюваний договір укладено всупереч ст. ст. 31, 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. ст. 2, 13, 14, 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», п. 4 розділу І «Загальні положення» Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 15.04.2020 № 708 та п. п. 6.2.2 ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Так, прокурором зазначено, що будівля за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 234, є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення «Будинок житловий» (охоронний номер 4467/17-Зп), який розташований в межах історичного ареалу «Соціалістичне Запоріжжя» (територія Соцміста в межах Шостого селища).

Особливість вказаної пам`ятки, згідно із доводами прокурора, полягає у тому, що вона споруджена упродовж 1952-1955 років та її «зовнішність» відображає післявоєнний період розвитку радянської архітектури з її тяжінням до урочистих монументальних композицій і надмірного декору фасадів («Звід пам`яток історії та культури України: Запорізька область», книга 1 Запоріжжя, виданої Центром досліджень історико-культурної спадщини України Інституту історії України Національної академії наук України.

Як вказує прокурор, відповідачами у спірних правовідносинах вимоги законодавства щодо проведення робіт на об`єкті культурної спадщини на підставі погодженої науково-проектної документації (ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини»), безпідставне визначення вартості закупівлі на підставі не передбаченої законодавством технічної специфікації, а також не отримання дозволу на проведення зазначених у останній робіт щодо будівлі № 234 по пр. Соборний у м. Запоріжжі, а також подальше фактично безконтрольне з боку Запорізької обласної державної адміністрації проведення Відповідачем 2, у якого відсутня ліцензія на проведення будівельних робіт на об`єкті культурної спадщини (ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. 37-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), може призвести до втрати останнім своєї історико-культурної значущості, якщо не буде вжито захід забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «АЛВС» виконувати роботи відповідно до договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.06 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.03 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як встановлено судом, житловий будинок по пр. Соборний, 234 у м. Запоріжжя згідно зі Додатком № 1 до наказу Міністерства культури України від 03.03.17 № 154 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» та внесення змін до наказу Мінкультури від 16.12.16 № 1198» належить до об`єктів культурної спадщини у Запорізькій області, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, а саме є пам`яткою містобудування, архітектури та взятий під охорону на підставі наказу управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 28.11.13 № 49-О (охоронний № 4467/17-Зп).

Так, правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України від 8 червня 2000 року №1805-III Про охорону культурної спадщини (далі Закон №1805-III).

Згідно із Законом №1805-III об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У ст. 1 Закону №1805-III визначено, що:

- нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- ремонт - сукупність проектних, вишукувальних і виробничих робіт, спрямованих на покращення технічного стану та підтримання в експлуатаційному стані об`єкта культурної спадщини без зміни властивостей, які є предметом охорони об`єкта культурної спадщини;

- реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1805-III закріплено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Згідно із абзацами 2-5 ч. 1 ст. 26 Закону №1805-III, консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади АР Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток передує проведення необхідних науково-дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних. У складі організаційно-функціональної структури підприємства - виконавця робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток мають передбачатися підрозділи та/або фахівці, які забезпечують виконання відповідних виробничо-технічних, виробничих функцій. Головний архітектор проекту, керівники та виконавці робіт повинні мати освітні та освітньо-кваліфікаційні рівні для проведення відповідних робіт.

Зважаючи на викладене, а також ураховуючи те, що якщо під час розгляду справи будуть встановлені обставини порушення вимог чинного законодавства при проведенні процедури закупівлі та укладенні спірного договору, які вплинули у т.ч. на результати відбору та на визначення переможця, то невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «АЛВС» виконувати спірний договір може унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду, оскільки у разі виконання ТОВ «АЛВС» робіт за спірним договором підряду, позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

При цьому, судом враховано, що з огляду на характер робіт, які підлягають виканню за спірним договором, негативним наслідком невжиття заходу забезпечення позову, який просить суд застосувати прокурор, може бути завдання шкоди об`єкту культурної спадщини.

Крім цього, суд вважає за необхідне зауважити, що заходи забезпечення позову у даній справі цілком відповідають принципам адекватності та співрозмірності із заявленими позовними вимогами. При цьому, такі заходи не матимуть наслідком втручання у господарську діяльність ТОВ «АЛВС», оскільки вони мають тимчасовий характер та стосуються виключно заборони виконання зобов`язання за оспрюваним договором.

Враховуючи викладене, суд вважає що наявні підстави для забезпечення позову в даній справі, шляхом заборони відповідачу 2 ТОВ «АЛВС» вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

З підстав викладених вище, судом задоволено заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 42, 46, 73, 77, 86, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю «АЛВС» (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3 кім. 126, ) вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 30.09.21.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.Л. Корсун