ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2108/21

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд.1, , електронна адреса: )

До відповідача: Підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОДОЩІ» (65014, м. Одеса, вул. Канатна, буд.17, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Вакаренко І.В. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Іскра С.Л. на підставі ордера серії ОД №551704 від 28.07.2021р.; Ковальова М.В. на підставі довіреності від 02.08.2021р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Вакаренко І.В. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Ковальова М.В. на підставі довіреності від 02.08.2021р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі ДКВ ОМР), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі Підприємство у вигляді ТОВ) «СОЛОДОЩІ» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 15 352 грн 39 коп. та пені у розмірі 701 грн 76 коп.

Ухвалою суду від 23.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2108/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 17.08.2021р.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2021р. відкладено судове засідання на 02.09.2021р. Протокольною ухвалою суду від 02.09.2021р. відкладено судове засідання на 23.09.2021р.

Позивач ДКВ ОМР, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 20.08.2021р.

Відповідач Підприємство у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ», заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 10.08.2021р.

Позивач у справі зазначає, що 15.04.2019р. між ДКВ ОМР (Орендодавець) та Підприємством у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» (Орендар) укладено Договір оренди №197/19, на виконання якого Орендарю надано у строкове платне користування об`єкт комунальної власності нежилі приміщення першого поверху №812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 107, строком до 15.03.2022р.

Відповідно до п.2.2. Договору за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 916 гривень 36 копійок (без урахування податку на додану вартість) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Відповідно до п.2.4. Договору Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 15.04.2019р. ДКВ ОМР було передано в користування відповідачу вищезазначені нежитлові приміщення.

Позивач зазначив, що в порушення умов Договору Орендарем не сплачується орендна плата, у зв`язку з чим за період з 01.09.2019р. по 31.07.2021р. за Підприємством у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» рахується заборгованість у розмірі 15 352 грн 39 коп.

Позивач зауважує на тому, що станом на дату звернення до суду з позовом Договір не було розірвано, у зв`язку з чим він є чинним, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за Договором, зокрема, щодо сплати орендної плати.

Водночас, позивач не заперечує той факт, що Актом обстеження КУ «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» від 01.08.2019р. встановлено, що спірні приміщення зайняті ОСББ «Церковний», яке в свою чергу передало їх в оренду ФОП ОСОБА_1 .

Так, позивачу стало відомо, що 24.05.2019р. за ОСББ «Церковний» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення №102, загальною площею 77,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101). Право власності зареєстровано на підставі протоколу, серія та номер: 1,2, видавник ОСББ «Церковний» та Довідки, серія та номер: 1-С/17, видана 02.05.2019 р., видавник ОСББ «Церковний». При співвідношенні плану приміщення загальною площею 77,5 кв.м, відображеному у технічному паспорті від 25.03.2019р., власником якого є ОСББ «Церковний», та приміщень загальною площею 62,4 кв.м та 18.6 кв.м, відображених у технічному паспорті від 31.07.2007р., власником яких є територіальна громада міста Одеси, вбачається, що площа нежитлового приміщення, зареєстрованого за ОСББ «Церковний», фактично складається з частин нежитлових приміщень №810 та №812 загальною площею 62,4 кв.м та 18,6 кв.м, які на праві комунальної власності належать територіальній громаді м. Одеси.

Однак, на думку позивача, зазначені обставини не звільняють відповідача від обов`язку виконання умов Договору оренди №197/19 від 15.04.2019р..

Не виконання відповідачем своїх обов`язків за Договором позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом та просить стягнути на свою користь заборгованість з орендної плати у розмірі 15 352 грн 39 коп.

Крім того, позивач зазначає, що у відповідності до п. 5.2. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Крім того, позивач посилається на ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідно до яких платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу, пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 зазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищенаведеного, позивач нарахував пеню у розмірі 701 грн 76 коп., яку також просить стягнути на свою користь у зв`язку з порушенням Орендарем умов Договору.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст. 11, 509, 525, 256, 549, 626, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 284, 286 Господарського кодексу України та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт укладення з ДКВ ОМР Договору оренди №197/19 від 15.04.2019р. та факт підписання акту приймання -передачі обєкту оренди.

Водночас, відповідач зазначає, що Підприємство у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» фактично не отримало доступ до нежилих приміщень першого поверху №812, загальною площею 18,6 (вісімнадцять цілих шість десятих) кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 107.

При цьому, про факт неможливості користування обєктом оренди позивач був повідомлений, зокрема про те, що до об`єкту нерухомості, що знаходиться за Договором оренди у користуванні Підприємства у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ», було здійснено незаконне проникнення та проведено реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на вказані приміщення невідомими особами.

Відповідач зауважив, що і на вимогу безпосередньо позивача ці особи відмовилися звільнити приміщення та скасувати незаконну реєстрацію права власності, у зв`язку з чим, Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування та внесено запис до ЄРДР за № 0005762 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 355 Кримінального кодексу України. В ході досудового розслідування виявилося, що на підставі підроблених документів здійснюється незаконна експлуатація приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 107 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ». Дана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено 24.05.2019р. за ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ» було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 102, загальною площею 77,5кв.м., яке складається з основної площі 69,3кв.м. та допоміжної площі - 18,2кв.м.

Крім того, в межах кримінального провадження вивчено технічні паспорти на нежилі приміщення першого поверху № 812, виготовлені КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості Виконавчого комітету ОМР» від 31.07.2007р. та технічний паспорт, виготовлений ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» №0025400 на приміщення №102, та встановлено, що вказані приміщення співпадають за площею та структурою розміщення.

Відповідач зазначає, що з метою захисту прав територіальної громади міста Одеси на спірні приміщення Одеська міська рада звернулась з позовом до ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ», державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`я Юріївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, про скасування записів про право власності та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Станом на даний час провадження у справі №916/980/20 за позовом Одеської міської ради триває в Господарському суді Одеської області. При цьому, протокольною ухвалою від 10.11.2020р. залучено до участі у справі №916/980/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Підприємство у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ».

Відповідач зазначає, що 06.03.2020р. адвокат Іскра Світлана Леонідівна, яка діє в інтересах відповідача, звернулася з адвокатським запитом за вих.№30/20-АЗ до ДКВ ОМР з метою отримання інформації щодо того, які саме приміщення, що знаходяться у незаконній власності ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ» та ФОП ОСОБА_1 фігурують в укладених між сторонами у справі Договорах оренди №194/19 від 15.04.2019р. та №197/19 від 15.04.2019р. У відповідь на запит позивач повідомив, що за актом обстеження Комунальної установи «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» від 01.08.2019р. встановлено, що приміщення №810 та №812, які є об`єктами запитуваних договорів оренди, незаконно зайняті ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ», яке в свою чергу передало їх в оренду ФОП ОСОБА_1 . У відповіді на запит ДКВ ОМР також зазначив, що при співвідношенні плану приміщення загальною площею 77,5 кв.м., відображеному у технічному паспорті від 25.03.2019р., власником якого є ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ», та приміщень загальною площею 62,4 кв.м. та 18,6 кв.м., відображених у технічному паспорті від 31.07.2007р., власником якого є територіальна громада міста Одеси, видно, що площа нежитлового приміщення, зареєстрованого за ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ» фактично складається з частин нежитлових приміщень №810 та №812, загальною площею 62,4 кв.м. та 18,6 кв.м., які на праві комунальної власності належать територіальній громаді м. Одеси.

Більше того, за заявою адвоката Іскри С.Л. від 21.05.2020р. судовим експертом Рапачем Костянтином Васильовичем було виготовлено висновок експертного дослідження №32-20 від 09.06.2020р., з якого вбачається, що при зіставленні та аналізу розташування конструкцій (несучих стін, колон, сходів), а також об`ємно-планувальних рішень, площа нежитлових приміщень № 102, загальною площею 77,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих за ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ» фактично складається з частин нежитлових приміщень №810 та №812, які передані у користування Підприємству у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» на підставі Договорів оренди №194/19 та №197/19 від 15.04.2019р. та належать на праві комунальної власності -територіальній громаді міста Одеси.

Відповідач зазначає, що згідно ч.ч.1, 6 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач також посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №914/2264/17 від 27.08.2019р., відповідно до якого норма права, закріплена в ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №914/1248/18 від 22.05.2019р., суд послався на те, що визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

На підставі вищенаведеного відповідач дійшов висновку, що у зв`язку з неможливістю користування приміщенням, що передано за Договором оренди №197/19 від 15.04.2019р., Підприємство у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» звільнено від обов`язку сплачувати орендну плату за Договором, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.09.2019р. по 31.07.2021р. у розмірі 15 352 грн 39 коп. не підлягають задоволенню.

Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що 15.04.2019р. між ДКВ ОМР (Орендодавець) та Підприємством у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» (Орендар) укладено Договір оренди №197/19 нежитлового приміщення, відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху № 812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107. Характеристики об`єктів оренди наводиться у технічному паспорті, який видано КП «ОМБТІ та РОН» виконавчого комітету ОМР від 31.07.2007р.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно до п. п.1,2 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до ст. 19 Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з положень ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, уклавши Договір оренди сторони за цим Договором прийняли на себе певні права та обов`язки, які мали виконувати.

Відповідно до п.3.4. Договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в оренду нежилого приміщення згідно з п.1.1. цього Договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Відповідно до матеріалів справи, 15.04.2019р. за Актом прийому-передачі нежилих приміщень ДКВ ОМР передав, а Підприємством у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» прийняло у користування нежилі приміщення першого поверху №812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107. Відповідно до Акту приміщення знаходиться в задовільному стані та майно комунальної власності в ньому відсутнє.

Суд оглянув оригінал Акта прийому-передачі нежилих приміщень від 15.04.2019р., з якого вбачається, що сторони підписали даний Акт без зауважень.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що нежилі приміщення першого поверху №812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107, були передані у користування Підприємству у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ».

Відповідно до п.2.1. Договору орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019р. №4214 - VII «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси».

Згідно п.2.2. Договору за орендоване приміщення Орендар, зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 916 грн 36 коп. (без урахування податку на додану вартість) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.2.4. Договору Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Як зазначає позивач, відповідачем не було сплачено орендну плату за період з 01.09.2019р. по 31.07.2021р., у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15 352 грн 39 коп.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що 01.08.2019р. Комунальною установою «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» складено Акт обстеження, яким встановлено, що нежилі приміщення першого поверху №812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107, незаконно зайняті ОСББ «ЦЕРКОВНИЙ».

Отже, Підприємство у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» втратило змогу користуватись нежилим приміщенням першого поверху №812, загальною площею 18,6 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107, з 01.08.2019р.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за договором оренди орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Оренда це речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк.

Право користування - це юридично закріплена можливість орендаря щодо господарського, підприємницького, культурно-побутового використання переданого йому майна та вилучення з нього корисних властивостей.

Отже право орендаря на користування чужим майном є метою та змістом укладення для нього відповідного правочину.

Згідно з ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Однак, це не торкається випадків, коли орендар був позбавлений права користуватись майном, наданим йому в оренду.

Адже, відповідно до ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Тобто, відсутній конфлікт норм, визначених ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, оскільки в них йдеться про різні обставини : «негативні наслідки провадження орендарем господарської діяльності» та «не можливість використовувати орендоване майно через обставини, за які орендар не відповідає».

Застосування положень ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України знайшло відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/14259/17, від 11.07.2018 у справі № 905/1510/17, від 06.03.2019 у справі № 905/1851/17, від 03.04.2019 у справі №905/1472/17.

Зокрема, в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату визначається така обставина як «об`єктивна безпосередня неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає».

Відсутність у ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.11.2020р. у справі №904/1806/19.

За матеріалами справи, про наявність обставин неможливості користування орендованим майном стало відомо 01.08.2019р. Даний факт визнається обома сторонами у заявах по суті спору, а саме у відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Крім того, вказані обставини підтверджуються листом ДКВ ОМР за вих№0119/692-06 від 18.03.2020р.

Відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За таких обставин суд, на думку суду, наявні підстави для звільнення Підприємства у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» від обов`язку сплачувати орендну плату за Договором оренди №197/19 від 15.04.2019р. починаючи з 02.08.2019р. по даний час, адже сторони не заперечують, що і станом на дату слухання справи Орендар не має доступу до об`єкту оренди.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем заявлена до стягнення заборгованість з орендної плати нарахована за період з 01.09.2019р. по 31.07.2021р., тобто, після встановлення факту неможливості користування орендованим приміщенням, відсутні підстави для її стягнення з Підприємства у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ».

Щодо стягнення пені за невиконання обов`язку щодо сплати орендної плати суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи той факт, що відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення з Підприємства у вигляді ТОВ «СОЛОДОЩІ» заборгованості з орендної плати, а вимога щодо стягнення пені у даному випадку є похідною, відсутні підстави для стягнення пені за невиконання обов`язку щодо сплати орендної плати за період з 16.08.2020р. по 31.07.2021р.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо посилань позивача на дійсність Договору оренди №197/19 від 15.04.2019р., суд зазначає, що дійсність Договору оренди №197/19 від 15.04.2019р. не входить до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОДОЩІ» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 15 352 грн 39 коп. та пені у розмірі 701 грн 76 коп. відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога