РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2021Справа № 910/18312/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія"

про стягнення 188 264,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" про стягнення 188 264,22 грн., з яких 98 877,55 грн. основного боргу, 32 498,21 грн. штрафу, 49 834,29 грн. інфляційних втрат, 7 054,17 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 05/04-ТЕП від 05.04.2018 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за виконані роботи по виготовленню проектної документації Стадії "РД" зовнішніх мереж теплопостачання згідно ТУ № 43/9/8522 від 10.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 позовну заяву залишено без руху.

28.01.2021 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/18312/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/18312/20 відповідач та позивач повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" (замовник) укладено Договір № 05/04-ТЕП (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання виготовити проектну документацію Стадії «РД» зовнішніх мереж теплопостачання згідно ТУ №43/9/8522 від 10.05.2017 року (надалі - проектна документація та/або роботи) по об`єкту: комплекс робіт по коригуванню проектно-кошторисної документації та допроектування нових розділів по об`єкту : «Реконструкція з прибудовою будівель і споруд гімназії №59 імені О.М.Бойченка на вул. Великій Китаївській, 85 у Голосіївському районі м. Києва» (надалі - об`єкт), відповідно з Технічним завданням, яке готує виконавець та погоджує з замовником, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцеві належним чином виконані роботи відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору погодження розробленої проектної документації проводить замовник. Виконавець зобов`язаний усунути недоліки та зауваження до проектної документації. Замовник зобов`язується своєчасно виконувати оплату офіційно встановлених внесків та всіх інших платежів в органах державної влади та місцевого самоврядування, в установах та організаціях, у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно з п. 2.1 Договору виконавець виконує роботи у строк один місяць з моменту підписання Договору.

Пунктами 2.3. - 2.5. Договору сторони погодили, що після закінчення робіт виконавець подає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт, а також проектну документацію в паперовому вигляді у кількості 4 (чотири) екземпляри та в електронному вигляді на носієві інформації, про що зазначається в Акті приймання-передачі виконаних робіт. Замовник зобов`язаний прийняти належним чином виконані роботи і підписати Акт приймання- передачі виконаних робіт протягом п`яти днів з дня його отримання. В разі якщо виконані роботи не відповідають умовам Договору, замовник має право протягом п`яти робочих днів з моменту отримання Акту та проектної документації подати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт разом з проектом двостороннього акта з переліком доопрацювань, які потрібно виконати, та строків їх виконання.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна договору визначається на підставі кошторису погодженого та підписаного сторонами, що є невід`ємною частиною Договору, і становить 197 877,55 грн., у тому числі ПДВ 20.00% - 32 979,59 грн.

Відповідно до п. 3.3., 3.4. Договору розрахунок за виконані роботи замовник повинен сплатити на користь виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після погодження розробленої проектної документації та зняття зауважень по експертизі і підписання Акту приймання передачі виконаних робіт. Розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті України, у безготівковій формі шляхом перерахування замовником відповідних грошових сум на рахунок виконавця.

Згідно з п. 9.1, 9.2 Договору він вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення термінів виконання робіт не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Відповідно до п. 10.1. Договору усі Додатки до даного Договору є його невід`ємними частинами, якщо вони підписані обома сторонами та скріплені печатками і містять посилання на цей договір.

Між сторонами складено та скріплено печатками сторін Кошторис на проектні роботи, відповідно до якого сторони погодили проектування зовнішніх мереж теплопостачання на загальну суму 197 877, 55 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

На виконання умов Договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 197 877,55 грн., що підтверджується Актом приймання виконаних проектних робіт № 05/05 за 02.07.2018.

Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних робіт у розмірі 99 000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом звіряння взаємних розрахунків за період квітень 2018 - липень 2019.

Внаслідок того, що відповідачем здійснено лише часткову оплату заборгованості у розмірі 99 000,00 грн., за останнім рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 98 877,55 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, статтею 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частин 1,2 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

На підставі складеного та підписаного сторонами Акту приймання виконаних проектних робіт № 05/05 від 02.07.2018 відповідач прийняв належно виконані проектні роботи загальною вартістю 197 877,55 грн.

Зазначені вище обставини відповідачем не спростовуються.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.3., 3.4. Договору розрахунок за виконані роботи замовник повинен сплатити на користь виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після погодження розробленої проектної документації та зняття зауважень по експертизі і підписання Акту приймання передачі виконаних робіт. Розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті України, у безготівковій формі шляхом перерахування замовником відповідних грошових сум на рахунок виконавця.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач повинен здійснити повну оплату за належно виконані позивачем роботи у термін до 09.07.2018.

Відповідачем здійснено лише часткову оплату виконаних робіт у розмірі 99 000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом звіряння взаємних розрахунків за період квітень 2018 - липень 2019.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 98 877,55 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку з оплати за виконані позивачем роботи, позивач просить стягнути з відповідача 32 498,21 грн. штрафу, 49 834,29 грн. інфляційних втрат, 7 054,17 грн. 3 % річних.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по сплаті коштів за виконані роботи не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.7. Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати фактично виконаних та прийнятих робіт замовник зобов`язується сплатити виконавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ.

Судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення сума 32 498,21 грн. за своєю правовою природою є пенею.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України за період з 10.07.2018 по 10.01.2019, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 8 936,91 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 10.07.2018 по 22.11.2020, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 038,78 грн. 3 % річних та 13 729,25 грн. інфляційних втрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" підлягають частковому задоволенню у розмірі 98 877,55 грн. основного боргу, 8 936,91 грн. пені, 7 038,78 грн. 3 % річних, 13 729,25 грн. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" про стягнення 188 264,22 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" (01035, місто Київ, вул. Жилянська, будинок 101, поверх 7, ідентифікаційний код 37933001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія "Теплоенергомонтаж" (02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 44-А, ідентифікаційний код 37985023) 98 877 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 55 коп. основного боргу, 8 936 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 91 коп. пені, 7 038 (сім тисяч тридцять вісім) гривень 78 коп. 3 % річних, 13 729 (тринадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 25 коп. інфляційних втрат, 1 928 (одну тисячу дев`ятcот двадцять вісім) гривень 74 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24.09.2021

Суддя С. В. Стасюк