РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/9810/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ганни Бондаренко - Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/9810/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (вул. проспект Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117)

До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." (проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, Київ, 04210)

Про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 27 516, 78 грн

Суддя Ганна Бондаренко-Легких

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." (далі за текстом - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 29 491,69 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 25 605,37 грн, право на яке перейшло до позивача в результаті суброгації, а також 1580,97 грн пені, 487,84 грн 3% річних та 1817,50 грн інфляційних втрат. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270, 00 грн.

22.06.2021 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали від 22.06.2021 шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлених відповідно до ст. 91 ГПК України (в т.ч. доказів часткової оплати відповідачем страхового відшкодування);

- надання до суду на виконання ухвали відомостей щодо здійснення страхового відшкодування позивачем в розмірі 25 605,37 грн.

- детальний розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням франшизи, розмір якої складає 2 000,00 грн та не є врахованою позивачем при здійсненні розрахунку позовних вимог.

06.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, разом з якою позивач подав уточнену позовну заяву. Так, позивач, скориставшись правом наданим йому статтею 46 ГПК України зменшив позовні вимоги, з урахуванням яких просить стягнути з відповідача 27516, 78 грн, а саме: 23 605, 37 грн розмір страхового відшкодування в порядку суброгації з урахуванням франшизи, а також 1457, 48 грн пені, 449, 74 грн 3 % річних, 2 004, 19 грн інфляційних втрат.

12.07.2021 Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/9810/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надав відповідачеві строк для подання відзиву впродовж 15 днів з дня вручення ухвали суду від 12.07.2021.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.07.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, м. Київ 210, 04210 яка була отримана відповідачем 28.07.2021, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (№337).

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, відповідач про розгляд справи №910/9810/21 та про його право на подання відзиву повідомлений належним чином, однак, таким правом у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження/поновлення строку для його подання до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 26.06.2021 у місті Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем - «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , застраховано у позивача на підставі Договору добровільного страхування транспортного засобу АО/6782860 від 17.02.2020.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 07.08.2020 у справі № 522/12718/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ремонтної калькуляції №13226_21 від 30.06.2020 вартість робіт з відновлення автомобіля «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , склала 25 605, 27 грн.

Вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачем на рахунок отримувача згідно Страхового акту №14269/21/920 від 02.07.2020 в повному розмірі (25 605, 27 грн), що підтверджується платіжним дорученням №108426 від 03.07.2020.

Судом встановлено, що майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР118759929.

09.07.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування від 07.07.2020 (справа 13226/21/2020/96), яку відповідач отримав 20.07.2020 (що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявне в матеріалах справи).

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 27516, 78 грн, з яких 23605, 37 грн розмір страхового відшкодування в порядку суброгації з урахуванням франшизи, а також 1457, 48 грн пені, 449, 74 грн 3 % річних, 2 004, 19 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Платіжним дорученням №108426 від 03.07.2020 підтверджується виплата позивачем власнику пошкодженого застрахованого транспортного засобу повну суму страхового відшкодування згідно страхового акту у розмірі 25 605, 37 грн.

З урахуванням вимог ст. 29, п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що страховий акт № 14269/21/920 від 02.07.2020, платіжне доручення №108426 від 03.07.2020, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 25 605, 37 грн.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 .

Втім, у разі якщо цивільно-правова відповідальність винної особи, застрахована перед третіми особами у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Страховик несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою в межах страхової суми, при цьому відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Як встановлено судом вище цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР118759929.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130 000,00 грн та франшизу у розмірі 2 000, 00 грн.

Втім, доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , власнику автомобіля «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , та/або позивачу, з урахуванням визначеного розміру франшизи, матеріали справи не містять.

На підставі вищевикладеного, судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 23 605, 37 грн (з відрахуванням франшизи у розмірі 2 000, 00 грн).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 1 457, 48 грн пені за шестимісячний період прострочення з 21.10.2020 по 21.04.2021, а також 449, 74 грн 3 % річних, 2 004, 19 грн інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов`язання з 21.10.2020 по 09.06.2021, суд зазначає наступне:

Згідно із ч. 5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 вказаної статті внормовано, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом вище встановлено, що 09.07.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування від 07.07.2020 (справа 13226/21/2020/96), яку відповідач отримав 20.07.2020 (що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявне в матеріалах справи).

Таким чином, зважаючи на те, що заяву на виплату страхового відшкодування справа №13226/21/2020/96 відповідачем було отримано 20.07.2020, то відповідно строком до 19.10.2020 включно (90 днів) відповідач мав би виконати взяті на себе зобов`язання відповідно до вказаного закону.

Втім, оскільки позивачем визначено період нарахування пені з 21.10.2021, а суд згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України не вправі виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення (збільшення боргового періоду призведе до збільшення позовних вимог у відповідній частині), суд здійснює перевірку розрахунку пені з врахуванням боргового періоду, що визначений позивачем.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оплата страхового відшкодування не здійснена, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений позивачем з 21.10.2020 до 21.04.2021 в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку пені за допомогою ІПС «Ліга:Закон» встановив, що дійсна сума пені за визначений позивачем борговий період становить 1 580, 48 грн, а не 1 457, 48 грн як визначено позивачем, втім з огляду на ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині у розмірі, що визначений позивачем.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних за визначений позивачем період прострочення з 21.10.2020 до 09.06.2021 є обґрунтованими.

Суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку 3 % річних за допомогою ІПС «Ліга:Закон» встановив, що дійсна сума 3 % річних за визначений позивачем борговий період становить 487, 84 грн , а не 449, 74 грн як визначено позивачем, втім з огляду на ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині у розмірі, що визначений позивачем.

Здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат за допомогою ІПС «Ліга:Закон» встановив, що дійсна сума інфляційних втрат за визначений позивачем борговий період становить 1 817, 50 грн, а не 2 004, 19 грн як визначено позивачем, відтак суд задовольняє позовні вимоги в цій частині в сумі, що визначена судом.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог, наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини на підставі належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача 23 605, 37 грн страхового відшкодування, 1 457, 48 грн пені, 449, 74 грн 3 % річних, а також 1 817, 50 грн інфляційних втрат.

Судові витрати, що складаються з судового збору, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 27 516, 78 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." (проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, Київ, 04210; ідентифікаційний код: 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (вул. проспект Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117; ідентифікаційний код: 301152243) 23 605 (двадцять три тисячі шістсот п`ять) грн 37 (тридцять сім) коп. - страхового відшкодування, 1 457 (одна тисяча чотириста п`ятдесят сім) грн 48 (сорок вісім) коп. - пені, 449 (чотириста сорок дев`ять) грн 74 (сімдесят чотири) коп. - 3 % річних, 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) грн 50 (п`ятдесят) коп. - інфляційних втрат, а також 2 254 (дві тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн 60 (шістдесят) коп. - судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 186, 69 грн інфляційних втрат - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ганна Бондаренко-Легких