ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021м. ДніпроСправа № 904/6760/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір.

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 108 987,60 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом стягнення 108 987,60 грн., що складають суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 10.10.2007, запис про державну реєстрацію вчинено у Державному реєстрі земель 26.10.2007 за № 56.

Судові витрати позивач просить солідарно покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007, а саме відповідачем договірні зобов`язання щодо подання податкової декларації та внесення орендної плати за користування земельною ділянкою належним чином не виконувалися, зокрема, у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 він не виконував обов`язки орендаря щодо декларування податкових зобов`язань з орендної плати за земельну ділянку та не сплачував орендну плату, що підтверджується інформацією органів податкової служби. Всього за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за відповідачем перед позивачем рахується борг зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вулиці Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в розмірі 108 987,60 грн.

17.02.2020 відповідачем припинено господарську діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення із реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

24.02.2021 відповідач у справі ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням від 20.02.2021 за вих.№б/н про зупинення провадження у справі.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач вказує на те, що наразі у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 160/7809/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Климович Олени Борисівни до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за участю третьої особи без самостійних вимог Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області за № 3728 від 24.06.2015 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" з моменту його прийняття, рішення у якій матиме преюдиційне значення для розгляду даної справи щодо стягнення заборгованості із орендної плати, оскільки впливає на правомірність нарахування такої заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021року у справі №904/6760/20 клопотання Фізичної особи - підприємця Штефан Світлани Сергіївни про зупинення провадження у справі № 904/6760/20 задоволено.

Господарським судом зупинено провадження у справі № 904/6760/20 до розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 160/7809/19.

Не погодившись з ухвалою суду, Криворізька міська рада звернувся з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 у справі № 904/6760/20 про зупинення провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2021 апеляційну скаргу Криворізької міської ради задоволено.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 року у справі №904/6760/20 скасовано і передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 24.09.2021 поновлено провадження у справі № 904/6760/20.

14.07.2021 відповідачем подано клопотання про доручення до матеріалів справи доказів сплати орендної плати та закриття провадження у справі на суму 6 243,96 грн. та клопотання про колегіальний розгляд справи.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач вказує на те, що дана справа є складною, а тому її розгляд слід здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

22.07.2021 відповідачем подано клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки у витягу від 25.06.2020, з огляду на те, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг із якої складено витяг про нормативно грошову оцінку земельної ділянки містить чисельну кількість недоліків у її розробці та наявні чисельні порушення положень законодавства при її розробці, що слід підтвердити висновками відповідного судового експерта, фахівця, спеціаліста, тощо.

Зокрема, невідповідність технічної документації 2014 року вимогам законодавства полягає у тому, що територія земель, яка приймає участь у розрахунках базової вартості 1м2 землі міста була безпідставно включена розробником технічної документації із розрахунку базової вартості 1м2 (землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами площею 9273,29 га, землі під аеропортами та відповідними спорудами площею 1211,50 га, землі сільськогосподарського призначення площею 4572,90 га).

Крім того, відповідачем подано письмові пояснення щодо неправомірності наведеного позивачем розрахунку заборгованості та клопотання про долучення та врахування при розгляді справи постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2021 у справі № 904/6575/20 та постанови Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

10.08.2021 відповідачем подано клопотання про стягнення витрат з позивача на професійну правничу допомогу у сумі 25 424,00 грн.

27.08.2021 позивачем подано заперечення проти заявлених клопотань та письмових пояснень, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні клопотань відповідача про призначення експертизи, про доручення доказів, які свідчать про доцільність колегіального розгляду справи, про долучення та врахування постанов Центрального апеляційного господарського суду та Верховного Суду, позовні вимоги Криворізької міської ради задовольнити в повному обсязі.

16.09.2021 відповідачем подано клопотання про долучення та врахування при розгляді справи постанови Центрального апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 904/6803/20 та відповідь на заперечення позивача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заявлені відповідачем клопотання та заперечення позивача, господарський суд зазначає наступне.

Щодо клопотання відповідача про призначення судових експертиз, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: - для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; - жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Тобто, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні судді. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до частини 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Суд зазначає, що предметом доказування в цій справі є саме наявність заборгованості з орендної плати за землю, а не відповідність технічної документації нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу вимогам чинного законодавства. Зібраних доказів у справі достатньо для з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. А встановлення фактичних даних у справі не потребує спеціальних знань.

Тому, суд відмовляє в задоволенні клопотання Фізичної особи ОСОБА_1 про призначення судових експертиз.

Щодо клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

При цьому, Господарським процесуальним кодексом України не визначено, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду, а складність справи може визначатися залежно від складності спірних правовідносин, доказового наповнення матеріалів справи, неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини, тощо.

Наведені відповідачем у клопотанні обставини в обґрунтування призначення колегіального розгляду справи не є достатніми підставами для визначення категорії даної справи як складної та призначення колегіального розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та пояснення сторін, суд не вбачає підстав для призначення колегіального розгляду справи, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, щодо наявності підстав для стягнення с відповідача заборгованості з орендної плати за земельну ділянку з 01.01.2018 по 31.12.2018.

28.08.2007 Криворізькою міською радою прийнято рішення № 1696 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Балакіна та надання її в оренду для розміщення тимчасової споруди автостоянки"

10.10.2007 Криворізькою міською радою (далі Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Доценко Світланою Сергіївною (відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прізвище змінено на Штефан) (далі Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір), державна реєстрація від 26.10.2007 за № 56.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.08.2007 № 1696 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення тимчасової споруди автостоянки яка знаходиться на вул. Балакіна у Саксаганському районі м. Кривий Ріг.

Згідно з пунктами 2, 3 в оренду передається земельна ділянка площею 0,2985 га, з кадастровим номером::06:055:0105.

Пунктом 5 договору сторони узгодили, що договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з пунктом 6 договору річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю" на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного Криворізьким міським управлінням земельних ресурсів, на рахунок Управління держказначейства у м. Кривого Рогу №332 4 , у банку ГУДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012.

Пунктом 14 договору визначено, що орендар самостійно обчислює суму орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктами 8, 9, 10 Договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на поточний рік.

Розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства.

Орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору.

Відповідно до пункту 18 Договору після припинення його дії, Орендар у 10-денний термін повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі (пункт 17 Договору).

За змістом пунктів 18-19 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення).

Пунктом 21 договору сторони узгодили, що неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" цього договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

За умовами пункту 33 договору, відповідач зобов`язався, зокрема, систематично сплачувати орендну плату в повному обсязі в установлений договором строк; по закінченні терміну оренди, припиненні чи розірванні договору оренди звільнити земельну ділянку, привести її в належний стан та повернути орендодавцю з оформленням акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

У відповідності до пункту 37 договору його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до вказаного Договору Орендарю надано в користування строком на 3 роки земельну ділянку загальною площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

29.09.2010 Криворізькою міською радою прийнято рішення № 4088 Про продовження договорів оренди земельних ділянок", відповідно до якого, в тім числі Фізичній особі-підприємцю Штефан С.С. був продовжений Договір оренди земельної ділянки, проте, з огляду на те, що у тримісячний строк від дати прийняття зазначеного рішення міської ради додаткова угода до Договору між Орендодавцем та Орендарем укладена не була, рішення № 4088 втратило чинність в частині, що стосується відповідача.

Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни привести у придатний для використання стан земельну ділянку площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом демонтажу тимчасових споруд та огорож за власний рахунок, та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 904/158/20, позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Фізичну особу підприємця Штефан Світлану Сергіївну привести у придатний для використання стан земельну ділянку площею 0, 2985 га з кадастровим номером :06:055:0105, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом демонтажу тимчасових споруд та огорож за власний рахунок, та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі.

Проте, як зазначає позивач не зважаючи на закінчення 27.10.2010 строку дії Договору та винесення вказаного рішення, відповідач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

Рішенням Криворізької міської ради №3728 від 24.06.2015 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка в тому числі містить середню (базову) вартість 1 кв.м. земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270,60 грн. Вказаним рішенням, зокрема, рекомендовано Управлінню Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області забезпечити видачу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 97-4-0.22-1387/165-20 від 25.06.2020 нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,2985 га у 2018 році, розташованої по вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, користувачем якої є Фізична особа Штефан Світлана Сергіївна, складає 13 523 064,90 грн. (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки К (і) 0,9.

Рішенням Криворізької міської ради № 1862 від 12.07.2017 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році", яке набрало чинності 01.01.2018, згідно з кодом Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, та кодом розділу Класифікації видів економічної діяльності, затвердженої наказом Держспоживстандарту України № 457 від 11.10.2010, визначено річний розмір орендної плати за ФОП Штефан С.С. земельною ділянкою - 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста.

Звертаючись з даним позовом позивач вказує на неналежне виконанням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007, а саме, невиконання договірних зобов`язаннь щодо подання податкової декларації та внесення орендної плати за користування земельною ділянкою у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року. Всього за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за відповідачем перед позивачем рахується борг зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вулиці Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в розмірі 108 987,60 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 904/158/20, встановлено, що договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація від 26.10.2007 за № 56, укладений 10.10.2007 між Криворізькою міською радою (далі Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Доценко Світланою Сергіївною (відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прізвище змінено на Штефан), 27.10.2010 припинив свою дію, відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі", у зв`язку зі спливом строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи щодо закінчення строку дії договору оренди, відсутні правові підстави для нарахування відповідачу орендної плати.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Частинами 1-2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За змістом статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 171 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Отже, вказаними приписами процесуального закону прямо передбачено, що суд розглядає справу на підставі поданої позовної заяви, при цьому саме учасник спору розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, підтверджує свої вимоги відповідними доказами, при цьому, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Суд зауважує, що вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Водночас, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18 та від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18.

Суд зазначає, що із закінченням строку договору оренди такий договір є припиненим, що означає припинення дії для сторін всіх його умов, а їх невиконання протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки, однак не зумовлює продовження дії договору в цілому або тих його умов, що не були виконані сторонами.

Після спливу строку дії договору невиконання обов`язку з повернення земельної ділянки свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в оренду. Тому права та обов`язки орендодавця та орендаря, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за відповідними нормами Цивільного України та Закону України "Про оренду землі", які регламентують наслідки збереження майна за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави або ж наслідки невиконання майнового обов`язку щодо повернення земельної ділянки орендодавцеві.

З урахуванням зазначеного, стягнення орендної плати можливе лише до моменту припинення дії договору, а після припинення договору належним способом захисту прав та інтересів орендодавця може бути відшкодування збитків або стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Отже, Криворізькою міською радою при зверненні із даним позовом до суду невірно обрано спосіб захисту порушених прав, а саме позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за земельну ділянку площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вулиці Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в розмірі 108 987,60 грн. обґрунтована та базується на невиконанні умов договору оренди, який у вказаний період часу вже не діяв у зв`язку з закінченням строку його дії.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

10.08.2021 відповідачем подано клопотання про стягнення витрат з позивача на професійну правничу допомогу у сумі 25 424,00 грн.

Статус адвоката Лісового Дениса Олександровича підтверджується ордером на надання правової допомоги серія АЕ №1040332 та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності серія ДП №3712.

Як свідчать матеріали справи, між Адвокатом Лісовим Денисом Олександровичем (далі - адвокат) та Штефан Світланою Сергієвною (далі - клієнт) було укладено договір №1 про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) від 06.09.2020 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що адвокат зобов`язується за завданням клієнта надати йому професійну правову допомогу, в порядку та на умовах, визначених цим договором, а клієнт прийняти та оплатити їх.

Відповідно до пункту 3.1 договору формою винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, який обчислюється у відповідності до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з п. 3.3 договору перелік наданих послуг визначається у акті здачі-приймання послуг.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що за результатом наданих послуг сторони підписують акт здачі-приймання послуг.

Крім того сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 01.01.2021 до договору про надання правової допомоги №1 від 06.09.2020.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 3.1 договору та викласти його зміст у такій редакції: "Вартість однієї години наданих послуг складає 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на момент укладання даного Договору розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 270,00 грн. Тобто, за одну годину наданих послуг Замовник сплачує 908,00 грн. У випадку зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно із ним змінюється вартість послуг ".

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди оплата послуг адвоката здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту фактичного отримання клієнтом послуг але не пізніше ніж у строк до 31.12.2022.

За приписами пункту 4 додаткової угоди сторони погодили, сплачувати 2 500, 00 грн. за участь адвоката у кожному судовому засіданні у Господарському суду Дніпропетровської області, Центральному апеляційному господарському суді.

Пунктом 5 додаткової угоди змінено строк дії договору до 31.12.2022.

На виконання умов договору, адвокатом були надані послуги клієнту на загальну суму 25 424,00 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом здачі-приймання послуг №3 від 09.08.2021.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, чинним законодавством не заборонено права суду присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у заяві про стягнення судових витрат та встановлено, що відсутні підстави для покладення на позивача витрат за послуги адвоката за складання клопотань, які судом не задоволенні.

Крім того, в акті здачі-приймання послуг вказано загальний час наданих послуг адвокатом, що склав 28 год., без зазначення часу, який був витрачений останнім за кожною окремою послугою, що надавалася за справою № 904/6760/20.

Таким чином, у суду відсутня можливість здійснити аналіз щодо витраченого часу та відповідність його до наданої послуги.

Також суд враховує, що на розгляді у Господарському суду Дніпропетровської області перебувають аналогічні судові справи - № 904/6750/20, № 904/6757/20, № 904/6805/20, №904/6803/20. При цьому у вказаних вище справах відповідач притримується аналогічної правової позиції, заявляє клопотання та подає заяви по суті спору аналогічного змісту з тими, які подані у даній справі, що ним не заперечується. Адвокатом у вказаних справах також є Лісовий Д.О., що вбачається з ухвал, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Вказане впливає на оцінку судом обсягу виконаних адвокатом робіт.

Тому суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співрозмірним з сумою позову (108 987,60 грн.) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній відповідачем сумі (25 424,00 грн.) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

На підставі викладеного, суд вважає, що обґрунтованою, доведеною, є вартість надання адвокатом послуг з правничої допомоги, необхідних для надання правової допомоги складають загальну суму 12 712,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на відповідача.

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 2 102,00грн. покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судових експертиз - відмовити.

У задоволенні позову Криворізької міської ради до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 108 987,60 грн. заборгованості з орендної плати за землю відмовити повністю.

Клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 12 712,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 24.09.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко