ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/515/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від „04" серпня 2021р. про направлення матеріалів справи за підсудністю

у справі № 923/515/21

за позовом TOO UKRINVEST

до відповідача-1 - ОСОБА_1

до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз"

треті особи без самостійних вимог на стороні позивача:

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

-Приватне акціонерне товариство "Дніпровський термінал"

про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити дії,

головуючий суддя - Немченко Л.М.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Херсонської області

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року TOO UKRINVEST звернулося з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; Приватного акціонерного товариства "Дніпровський термінал" в якому просить визнати недійсним договір, укладений між TOO UKRINVEST та ОСОБА_1 щодо відчуження 10% простих іменних акцій ПрАТ "Дніпровський термінал" та зобов`язати ТОВ "Менеджмент технолоджіз" провести безумовну облікову операцію списання 25310 штук простих іменних акцій бездокументарної форми існування, емітованих Приватним акціонерним товариством "Дніпровський термінал" з рахунку у цінних паперах № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , та зарахувати їх на рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі на ім`я TOO UKRINVEST .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний правочин від імені TOO UKRINVEST (Естонія) щодо відчуження 10% простих іменних акцій ПрАТ "Дніпровський термінал" було укладено всупереч інтересам позивача, без його волі та з перевищенням повноважень, а тому він має бути визнаний недійсним.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №923/515/21.

Розпорядженням керівника апарату суду №373 від 02.08.2021 у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень зі здійснення правосуддя судді Павленко Н.А. було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №923/515/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №923/515/21 розподілена судді Немченко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 прийнято справу № 923/515/21 до провадження судді Немченко Л.М.; матеріали справи №923/515/21 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Вказана ухвала мотивована тим, що спір у цій справі виник не із правочину щодо корпоративних прав, а із правочину щодо акцій, а тому до вказаного спору правила про виключну підсудність, встановлені ч. 6 ст. 30 ГПК України, не застосовуються. Враховуючи, що місцезнаходженням ТОВ "Менеджмент технолоджіз" та ОСОБА_1 - є м. Дніпро, справа №923/515/21 за правилами територіальної підсудності відноситься до юрисдикції Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 у справі №923/515/21 скасувати (в частині направлення матеріалів справи №923/515/21 до Господарського суду Дніпропетровської області) та направити справу №923/515/21 для продовження розгляду до Господарського суду Херсонської області.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що спір у справі №923/515/21 є спором, пов`язаним з обігом емісійних цінних паперів - простих іменних акцій без документарної форми існування, емітованих Приватним акціонерним товариством "Дніпровський термінал", а отже даний спір підлягає вирішенню господарським судом Херсонської області за правилами виключної підсудності, встановленим частиною 8 ст. 30 ГПК України - за місцезнаходженням емітента.

На думку скаржника, при постановлені оскаржуваної ухвали господарським судом Херсонської області безпідставно не було враховано положення ч.8 ст. 30 ГПК України, що потягло за собою неправомірну передачу спору на розгляд господарського суду Дніпропетровської області, який є неналежним судом для вирішення даної справи виходячи з встановлених ГПК вимог про виключну підсудність.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 8 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 у складі головуючого судді Колоколова С.І,, суддів: Головея В.М., Разюк Г.П. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Інші учасники справи своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Херсонської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є вимоги про:

- визнання недійсним договору, укладеного між TOO UKRINVEST та ОСОБА_1 щодо відчуження 10% простих іменних акцій ПрАТ "Дніпровський термінал";

- зобов`язання ТОВ "Менеджмент технолоджіз" провести безумовну облікову операцію списання 25310 штук простих іменних акцій бездокументарної форми існування, емітованих Приватним акціонерним товариством "Дніпровський термінал" з рахунку у цінних паперах № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та зарахувати їх на рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі на ім`я TOO UKRINVEST.

Передаючи матеріали справи №923/515/21 за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області, місцевий господарський суд послався на те, що спір у цій справі виник не із правочину щодо корпоративних прав, а із правочину щодо акцій, а тому до вказаного спору правила про виключну підсудність, встановлені ч. 6 ст. 30 ГПК України, не застосовуються.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає такий висновок суду першої інстанцій обґрунтованим з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюванного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

В силу частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України визначено виключну підсудність справ.

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 15.05.2018 р. у справі № 905/1566/17 та від 16.08.2019 р. у справі № 916/142/19, виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом.

Виключна підсудність, означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Так, приписами ч. 6 ст. 30 ГПК України унормовано, що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Отже, виходячи із комплексного аналізу положень ст. ст. 30, 31 ГПК України, суди не можуть допускати випадків будь-яких спорів щодо підсудності, оскільки Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

Під корпоративними спорами слід розуміти спори, що виникають з корпоративних відносин.

У відповідності до ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Разом з тим, як вірно вказано господарським судом, спір у цій справі виник не із правочину щодо корпоративних прав, а із правочину щодо акцій.

Також, цей спір не є пов`язаним з емісією, розміщенням або погашенням цінних паперів.

Посилання скаржника на ч.8 ст. 30 ГПК України - є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи, що спір у справі виник з правочину щодо акцій, то до вказаного спору правила про виключну підсудність, встановлені ч. 6 ст. 30 ГПК України, не застосовуються.

За умовами ч.1,2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Позивачем відповідачами визначено двох осіб ОСОБА_1 та ТОВ "Менеджмент технолоджіз".

Місцезнаходженням ТОВ "Менеджмент технолоджіз" є м. Дніпро, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 також зареєстрована у м. Дніпро, що підтверджується інформацією наданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на запит господарського суду (а.с.167).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справу №923/515/21 слід передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області на розгляд.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що скаржником не обґрунтована наявність підстав для скасування чи зміни оскарженої ухвали господарського суду. Доводи апеляційної скарги не містять інших важливих та доречних аргументів на користь його позиції та не впливають на правильність висновку місцевого господарського суду про передачу справи №916/2894/20 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021р. у справі №923/515/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями ст. ст., ст. ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021р. у справі №923/515/21 залишити без змін,

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови

складено та підписано

« 27» вересня 2021р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.П. Разюк