РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2021Справа № 910/10015/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора С", Тернопільська область, Заліщинський район, с. Добрівляни

до Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики України, м. Київ

про стягнення 11 928 385, 62 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Рогатин С.В. (адвокат за ордером серії ВО №1007851 від 02.10.2021 року);

від відповідача: Прокопів Н.М. (адвокат за довіреністю №64-Д від 27.07.2021 року);

від третьої особи-1:

від третьої особи-2:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фора С" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач) суми заборгованості в розмірі 12 230 365,40 грн, суми пені в розмірі 146 250,30 грн, суми штрафу в розмірі 565 277,83 грн та суми 3% річних в розмірі 29 539,54 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору №14785/01 від 31.01.2018 року в частині оплати поставленої позивачем електричної енергії.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/10015/20 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 20.07.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора С" було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.07.2020 року позивачем подано до суду документи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 04.08.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.10.2020.

26.08.2020 року від відповідача для долучення до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обов`язок з оплати 100% вартості відпущеної продавцем за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця виникає лише з другого робочого дня, що слідує за днем затвердження розміру вартості послуги регулятором, проте позивачем цього не враховано. Окрім того, регулювання зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом не вичерпується умовами Договору, а повинна враховуватись постанова НКРЕКП від 26.04.2019 №641 та Закон. Також відповідачем наголошено на тому, що не враховано динаміку платежів останнього. Відповідач наголосив на тому, що у Гарантованого покупця відсутня вина у неотриманні позивачем оплати, оскільки це пов`язано виключно із невиконанням спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго».

06.10.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивачем наведено правильний розрахунок штрафних санкцій та зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальністю за порушення зобов`язання.

06.10.2020 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно до якої він просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 11 202 536,67 грн, суму пені в розмірі 143 269,69 грн, суму 3% річних в розмірі 31 000,04 грн, суму штрафу в розмірі 551 579,22 грн.

06.10.2020 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Тернопільської області, чи Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, чи Апеляційного суду Тернопільської області, чи Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 відмовлено в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора С" Рогатин Сергія Володимировича про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Тернопільської області, чи Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, чи Апеляційного суду Тернопільської області, чи Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №910/10015/20.

Підготовче засідання 27.10.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

28.10.2020 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що забезпечити виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом і Порядком, неможливо з огляду на вартість зазначеної електроенергії, а також у інший спосіб ніж шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України сторін було викликано в підготовче засідання на 15.12.2020.

14.12.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення Кабінету Міністрів України та Міністерства енергетики України до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а від позивача - заява про розгляд підготовчого засідання без його участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 залучено до участі у справі Кабінет Міністрів України в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено до участі у справі Міністерство енергетики України в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання до 23.02.2021.

16.01.2021 року третьою особою-1 до суду подано пояснення щодо позовної заяви, в якому зазначено, що розрахунок за електричну енергію за «зеленим» тарифом здійснюється, зокрема, в порядку визначеному в Законі України «Про ринок електричної енергії». Порядком купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом регулює питання розрахунку з гарантованим покупцем за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

В підготовчому засіданні 23.02.2021 судом було оголошено перерву до 13.04.2021.

Розглянувши в підготовчому засіданні 13.04.2021 наявну заяву позивача про зменшення розміру позовних судом було прийнято до розгляду вказані вимоги, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 11 202 536, 67 грн, 143 269, 69 грн пені, 31 000, 04 грн 3% річних, 551 579, 22 грн штрафу та 178 925, 79 грн витрат судового, а також відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи-1 про відкладення розгляду справи, про що оголошено відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 13.04.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду справи по суті на 22.06.2021 року.

В засіданні 22.06.2021 року в справі оголошено перерву до 21.09.2021 року

20.09.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі в частині позовних вимог в розмірі 6 837 733,81 грн, у зв`язку з проведенням сплати відповідачем суми боргу в цій частині.

В засіданні 21.09.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2013 року між ДП «Енергоринок» (ДПЕ) та позивачем (ВАД) було укладено Договір №14785/01 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1. якого ВАД зобов`язався продавати, а ДПЕ зобов`язався купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

ВАД продає ДПЕ електроенергію за встановленим регулятором «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 9-2 ЗУ «Про альтернативні джерела енергії». (п. 2.4. Договору).

Згідно з 2.5. Договору вартість електричної енергії, купленої ДПЕ у ВАД в розрахунковому місяці, визначається на підставі тарифу відповідно до п. 2.3. та фактичних обсягів електроенергії, купленої ДПЕ у ВАД.

За змістом п.п. 3.1. - 3.2. Договору обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України (далі - ІПР) з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (далі - АСКОЕ), яка охоплює точки обліку згідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (далі - ІКО). Облік електроенергії, що ВАД продає ДПЕ та експлуатація АСКОЕ здійснюються згідно з БСО.

За змістом п.п. 3.7. - 3.10. Договору ДПЕ до 6 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає ВАД електронною поштою Акт купівлі-продажу електроенергії між ДПЕ та ВАД (далі Акт), за формою додатку №6 до цього Договору. ВАД до 10:00 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає ДПЕ підтвердження Акта факсограмою. До 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ надає ВАД поштою підписаний зі свого боку Акт у двох примірниках. ВАД в триденний термін після отримання Актів, підписує їх зі свого боку у двох примірниках та надає до ДПЕ один примірник поштою.

Положеннями п.п. 4.2., 4.3., 4.5. Договору встановлено, що платежі за отриману ДПЕ у ВАД електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ. Остаточний розрахунок за куплену ДПЕ у ВАД електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється до 15-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим. До 12 числа місяця, наступного за розрахунковим ВАД надає ДПЕ рахунок-фактуру на продану ДПЕ електроенергію. По результатах розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ВАД акт звірки розрахунків між ДПЕ та ВАД до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. ВАД в триденний термін після отримання цього акта надсилає до ДПЕ його примірник за підписом керівництва ВАД. У випадку виникнення розбіжностей ВАД надсилає їх обґрунтування. Якщо ВАД не надішле до ДПЕ підписаний ВАД примірник акта звірки розрахунків та обґрунтування розбіжностей (при їх наявності) протягом трьох днів з моменту його отримання, вважається, що цей акт прийнятий ВАД без розбіжностей.

Додатковою угодою №303/01 від 30.06.2019 року до Договору сторони дійшли згоди слова «Державне підприємство «Енергоринок» замінити на «Державне підприємство «Гарантований покупець» та умови п. 1.1 виклали наступним чином: виробник за «зеленим» тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець зобов`язався купувати всю відпущену електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. №641 (далі - Порядок).

За змістом п.п. 2.3. - 2.5. Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Положеннями п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або Глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачам. Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Відповідно до п. 4.1. Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору виробник за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього Договору.

У пункті 4.5. Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

На виконання умов Договору у березні-травні 2020 року позивачем було вироблено та продано, а гарантованим покупцем придбано електричну енергію у загальному обсязі 2641159 кВт*год на суму 13 231 347,65 грн, про що в матеріалах справи містяться акти купівлі-продажу електроенергії.

В якості оплати придбаної електроенергії відповідачем було перераховано на користь позивача кошти в розмірі 2 028 810,98 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті придбаної на підставі Договору електроенергії, у зв`язку з чим вказує на існування заборгованості останнього у розмірі 11 202 536,67 грн.

Досліджуючи наведені доводи позивача суд враховує наступні факти спірних правовідносин, які не заперечуються учасниками спору та є визнаними судом:

- в рамках дії Договору між позивачем та відповідачем виникли правовідносини купівлі-продажу виробленої позивачем електричної енергії за "зеленим" тарифом;

- в березні-травні 2020 року позивачем було продано, а відповідачем придбано вироблену за "зеленим" тарифом електричну енергію в обсязі 2641159 кВт*год на суму 13 231 347,65 грн, про що між сторонами було складено та підписано акти купівлі-продажу електроенергії за вказані періоди;

- в якості оплати частини придбаної електроенергії відповідачем було перераховано на користь позивача кошти в розмірі 2 028 810,98 грн.

Отже, вирішенню судом підлягає питання наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за придбану на підставі Договору електричну енергію.

При цьому, заперечуючи проти наявності таких правових підстав відповідачем вказується на те, що:

- позивачем не обґрунтовано дати виникнення зобов`язання та відповідно дати виникнення прострочення зобов`язання;

- оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, а тому за відсутності надходження коштів від вказаної компанії відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за придбану у позивача електроенергію;

Досліджуючи наведені заперечення в розрізі переданого на вирішення суду спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 627, 628, 630 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

В даному випадку, в силу ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом є обов`язковим до укладення між виробником, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем і має відповідати типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим Регулятором.

Відповідний типовий договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії було затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.19. № 641.

В подальшому, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.12.19. № 2802 було внесено зміни в т.ч. до типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. № 641, виклавши його в новій редакції.

З огляду на викладене вбачається, що виникнення додаткових угод до Договору зумовлено внесеннями відповідних змін, адже в силу приписів ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 №641, відповідність таких договорів типовій формі є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.

За змістом ч.ч. 4-5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Згідно із пунктом 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

З огляду на викладені норми вбачається, що Підприємство (гарантований покупець) зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи (два авансових та один за фактом закінчення розрахункового місяця), а саме: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом двох робочих днів з дати затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розміру вартості послуги.

В даному випадку: розмір вартості послуг за березень 2020 року було затверджено постановою НКРЕКП №902 від 29.04.20. "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у березні 2020 року"; розмір вартості послуг за квітень 2020 року було затверджено постановою НКРЕКП №995 від 27.05.20. "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у квітні 2020 року"; розмір вартості послуг за травні 2020 року було затверджено постановою НКРЕКП №1211 від 24.06.20. "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у травні 2020 року".

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, в силу приписів ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.4 Порядку, п. 3.3 Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання гарантованого покупця по розрахунку в обсязі 100% за придбану у позивача в березні-травні 2020 року в рамках виконання Договору електричну енергію мало було бути виконано протягом двох робочих дні з моменту затвердження розміру вартості послуг (згідно зазначених вище постанов НКРЕКП).

Заперечення відповідача з приводу того, що акт купівлі-продажу електроенергії за травень не підписаний і у зв`язку з цим не може бути доказом отримання електроенергії не можуть прийняті судом, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, враховуючи, що положеннями глави 10 Порядку визначено порядок формування актів купівлі-продажу та їх підписання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, заборгованість відповідача по оплаті придбаної електроенергії згідно Договору становить 11 202 536,67 грн, грошове зобов`язання по сплаті якої на момент звернення з даним позовом настало.

Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву відносно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", які, по суті, зводяться до відсутності бюджетного фінансування, суд зазначає, що згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань.

За таких обставин, факт відсутності бюджетного фінансування, в т.ч. через надходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем взятих на себе згідно Договору грошових зобов`язань по оплаті придбаної в березні-травні 2020 року електричної енергії на суму 11 202 536,67 грн, що не спростовано відповідачем шляхом реалізації своїх процесуальних прав та подачі відповідних доказів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 11 202 536,67 грн основного боргу є правомірними та обґрунтованими.

В той же час, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального кодексу можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як встановлено судом, станом на момент винесення рішення в справі відповідачем сплачено частину суми заборгованості в розмірі 6 837 733,81 грн.

Зазначена обставина підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень: №136003 від 27.07.2021 року на суму 103 745,55 грн, №130566 від 02.07.2021 року на суму 1 755 383,81 грн, №130568 від 02.07.2021 року на суму 817 571,51 грн, №130567 від 02.07.2021 року на суму 2 974 373,38 грн, №149005 від 28.08.2021 року на суму 89 061,75 грн, №131847 від 21.07.2021 року на суму 599 908,54 грн, №130569 від 02.07.2021 року на суму 497 689,27 грн.

Оскільки, після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем сплачено позивачеві частину суми заборгованості в розмірі 6 837 733,81 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, тому, у зв`язку з відсутністю спору в цій частині, провадження у справі щодо стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» суми заборгованості в розмірі 6 837 733,81 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо вимог про стягнення 143 269,69 грн пені, 551 579,22 грн штрафу та 31 000,04 грн 3% річних, суд вбачає за доцільне відзначити наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.6 Додаткової угоди №303/01 від 30.06.2019 року до Договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий розрахунок пені, штрафу та інфляційних втрат, суд встановив, що її розмір є коректним, арифметично вірним, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню визначені позивачем суми пені, штрафу та інфляційних втрат.

Як відзначалось судом, відповідач просить суд зменшити розмір пред`явлених до стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.ч. 1,2 ст. 233 ГК України до 1,00 грн.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008р., якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованого відповідачу штрафу, суд виходить з того, що перевезення вантажу було здійснене в повному об`ємі та матеріали справи не містять доказів понесення позивачем реальних збитків, пов`язаних з простроченням доставки вантажів залізницею.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого розміру пені до 1,00 грн, а позовні вимоги в частині стягнення суми штрафу в розмірі 551 579,22 грн та суми 3% річних в розмірі 31 000,04 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №910/10015/21 щодо стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості з в розмірі 6 837 733,81 грн закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора С" (ідентифікаційний код 37411434, місцезнаходження: 78674, Тернопільська область, Заліщинський район, с. Добрівляни, вул. Національного Відродження, буд. 204) суму заборгованості в розмірі 4 364 802,86 грн (чотири мільйони триста шістдесят чотири тисячі вісімсот дві гривни 86 копійок), суму пені в розмірі 1,00 грн (одна гривня 00 копійок), суму штрафу в розмірі 551 579,22 грн (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять гривень 22 копійки), суму 3% річних в розмірі 31 000,04 грн (тридцять одна тисяча гривень 04 копійки) та суму судового збору в розмірі 178 925,78 грн (сто сімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 78 копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 01.10.2021 року.

Суддя С.М. Морозов