ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2275/21

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Буракової А.М.
при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Адміністрація Державної прикордонної служби України, м. Київ
про визнання договору укладеним
за участю представників:
позивача - Гудкова Т.А.

відповідача - Савченко К.І.

3-ї особи на стороні відповідача - Савченко К.І.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач) згідно якої просить суд визнати укладеним договір між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі філії Вокзальна компанія та Військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна - частини привокзальної площі асфальтованої біля входу тунелю вокзалу, площею 67,0 кв.м. та нежитлових приміщень-кімнат з № 235 по № 254, розташованих в цокольному поверсі будинку вокзалу, площею 283,7 кв.м., що перебувають на балансі виробничого підрозділу вокзал станції Харків-пасажирський філії Вокзальна компанія акціонерного товариства Укрзалізниця. Також, позивач просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Вокзальна компанія () на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ Ощадбанк, МФО 322669, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що між позивачем та відповідачем існують орендні правовідносини за договором оренди № 4377-Н, в силу яких сторони зобов`язані укласти договір про відшкодування витрат позивача на утримання орендованого майна, в законі є пряма вказівка про обов`язковість орендарів здійснювати витрати на утримання орендованого майна за договорами про відшкодування витрат балансоутримувачу. Однак, відповідач ухиляється від укладання договору про відшкодування витрат балансоутримувача, разом з цим, отримує від позивача послуги по утриманню орендованого майна, та не відшкодовує позивачу фактично понесені витрати по утриманню орендованого майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.06.2021 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, залучено Адміністрацію Державної прикордонної служби України до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, призначено підготовче засідання на 12.07.2021 о 10:00.

3-я особа на стороні відповідача, через канцелярію суду 05.07.2021 за вх.№ 15616, надала письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач, через канцелярію суду 08.07.2021 за вх.№ 15929, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому 3-я особа на стороні відповідача у письмових поясненнях на позовну заяву та відповідач у відзиві на позовну заяву вказували, що покладення та стягнення витрат по утриманню приміщень з відповідача є таким, що суперечить вимогам діючого законодавства. Договір оренди нерухомого майна №4377-Н від 23 жовтня 2009 року припинив свою дію 30 червня 2018 року в порядку передбаченому умовами самого договору, тому будь-які посилання на умови договору, який припинив свою дію, або вимоги щодо виконання умов такого договору є безпідставними. Також, відповідач та 3-я особа на стороні відповідача зазначали про наявність додаткових підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки обов`язок укладення договору про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, опалення, інше утримання приміщень, нормами чинного законодавства не встановлений.

У підготовчому засіданні 12.07.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про відкладення підготовчого засідання на 19.07.2021 о 12:45.

Позивач, через канцелярію суду 16.07.2021 за вх.№ 16682, надав відповідь на відзив, згідно якої просить суд задовольнити позовні вимоги у справі в повному обсязі.

У підготовчому засіданні 19.07.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвали із занесенням їх до протоколу підготовчого засідання про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів до 12.09.2021 включно та відкладення підготовчого засідання на 03.08.2021 о 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про визнання підсудності справи до Харківського окружного адміністративного суду.

У підготовчому засіданні 03.08.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.08.2021 о 12:45.

У судовому засіданні 25.08.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 13.09.2021 о 12:45.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача та 3-ї особи на стороні відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.10.2009 між РВ ФДМ України по Харківській області, як орендодавцем, та Військовою частиною НОМЕР_1 , як орендарем, було укладено договір оренди №4377-Н (далі Договір оренди), за умовами якого (п.1.1) орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину привокзальної площі асфальтованої біля входу тунелю, площею 67,0 кв. м. та нежитлові приміщення - кімнати №№235, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242, 244, 245, 246, 247, 248, 249, 250, 251, 253, 254, розташовані в цокольному поверсі 8-ми поверхового будинку вокзалу, площею 283,7 кв. м., що перебували на балансі вокзалу "Харків-Пасажирський" Південної залізниці (СТГО "Південна залізниця).

Відповідно до п.5.11 Договору оренди орендар зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна у тому числі на компенсацію плати за землю або договори з відповідними комунальними службами на надання комунальних послуг орендарю з наданням орендодавцю копії цих Договорів.

За умовами Договору оренди балансоутримувачем орендованого відповідачем майна було визначено Статутне територіально-галузеве об`єднання "Південна залізниця" в особі "Вокзал Харків - Пасажирський", правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач).

Факт передачі частини привокзальної площі та нежитлових приміщень підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 23.10.2009.

З 01.12.2015 орендодавцем за договором оренди №4377-Н від 23.10.2009р. стало ПАТ "Українська залізниця", про що 08.02.2016 позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №П/Л-16342/НЮ (далі - Додатковий договір), за умовами якого (п.п.1, 2, 5-7) орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 23.10.2009 №4377-Н, є ПАТ "Укрзалізниця". У тексті договору скорочене найменування "Вокзал Харків - пасажирський" Південної залізниці замінити на повне найменування "Виробничий підрозділ "Вокзал станції Харків - Пасажирський" регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та скорочене найменування "Вокзал станції Харків - Пасажирський філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Цей договір продовжено з 01.12.2015 по 31.03.2016 включно. Усі інші умови договору, не порушені даним додатковим договором, залишаються без змін. Додатковий договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та застосовується до відносин, що виникли між сторонами з 01.12.2015.

В подальшому сторони укладали додаткові договори до Договору оренди нерухомого майна від 23.10.2009 №4377, якими змінювали строки дії договору. (додатковий договір №2 від 27.07.2016, додатковий договір №3 від 01.09.2016, додатковий договір №4 від 05.12.2016, додатковий договір №5 від 25.04.2017, додатковий договір №6 від 30.01.2018, додатковий договір №7 від 23.05.2018). Додатковим договором №8 від 23.05.2018 сторони встановили строк дії договору до 30.06.2018.

16.11.2018 позивач звертався до суду з позовом до відповідача про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна - частини привокзальної площі асфальтованої біля входу тунелю, площею 67,0 кв.м. та нежитлових приміщень-кімнат з № 235 по № 254, розташованих в цокольному поверсі будинку вокзалу, площею 283,7 кв. м., що перебувають на балансі виробничого підрозділу вокзал станції Харків-пасажирський філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" та надання комунальних послуг орендарю, в редакції позивача (справа № 922/3129/18).

19.02.2019 господарський суд Харківської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 922/3129/18 постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 та рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019 в частині позовної вимоги щодо зобов`язання укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю було змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 19.02.2019 залишено без змін.

При цьому у п.7.4 постанови від 24.09.2021 у справі № 922/3129/18 Верховний Суд зазначав, що судами попередніх інстанцій було встановлено, що на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач продовжує користуватися орендованими приміщеннями за відсутності заперечень щодо цього зі сторони орендодавця, а відтак у розумінні ст. 764 ЦК України договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що не спростовано сторонами.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази розірвання Договору оренди, отже договір оренди № 4377-Н є діючим та між сторонами існують орендні правовідносини.

Крім того, у п.п. 7.15, 7.16 постанови від 24.09.2021 у справі № 922/3129/18 Верховний Суд встановив, що законодавством не передбачено, що забезпечення орендованих відповідачем приміщень послугами з електропостачання, водопостачання та водовідведення, теплопостачання повинно здійснюватися безоплатно за рахунок балансоутримувача такого орендованого майна або Міністерства Інфраструктури. Ухилення орендаря від укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача є порушенням зобов`язання, передбаченого договором оренди нерухомого майна, а невиконання зобов`язання щодо укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача (п. 5.11 Договору оренди) не звільняє орендаря від обов`язку укласти відповідний договір і після спливу визначеного 15-денного строку протягом всього строку оренди. Однак обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав або законних інтересів шляхом подання позову з вимогою про зобов`язання відповідача укласти договір не є ефективним та не сприятиме відновленню порушеного права позивача. Належним способом захисту у даному випадку є вимога про визнання договору укладеним.

Отже, враховуючи постанову Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 922/3129/18, обставини щодо обов`язковості відшкодування відповідачем позивачу витрат по утриманню орендованого майна, щодо необхідності укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувачу за орендованим майном, щодо відповідності запропонованого проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувачу вимогам закону, не потребує доказуванню.

Згідно позову позивач вказує, що він після набрання законної сили рішенням суду за справою № 922/3129/18, з метою досудового врегулювання спору, звертався двічі до відповідача з листами пропозиціями щодо укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню орендованого майна (листи № ПК-7/1251 від 08.11.2019, № ПК-7/61 від 14.01.2020), зміст якого є аналогічним змісту договору, який був досліджений за справою № 922/3129/18. Проте, відповідач, незважаючи на рішення судів за справою № 922/3129/18, якими вирішено, що вимога про відшкодування витрат балансоутримувача та укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача є правомірною та обов`язковою для виконання відповідачем, відмовляється укласти договір з тих же самих підстав, що були визнані судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій не спроможними (відповіді № 704/15717 від 27.12.2019 та № 704/2579 від 11.03.2020).

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст. 184 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ч.3 ст. 184 Господарського кодексу України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

В силу ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З огляду на наведене, враховуючи обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 922/3129/18, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у справі та наявність підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати укладеним договір між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі філії Вокзальна компанія Акціонерного товариства Українська залізниця та Військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна - частини привокзальної площі асфальтованої біля входу тунелю вокзалу, площею 67,0 кв.м. та нежитлових приміщень-кімнат з № 235 по № 254, розташованих в цокольному поверсі будинку вокзалу, площею 283,7 кв.м., що перебувають на балансі виробничого підрозділу вокзал станції Харків-пасажирський філії Вокзальна компанія акціонерного товариства Укрзалізниця.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 228 П, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Є.Гідройця, буд. 5, ) в особі філії Вокзальна компанія Акціонерного товариства Українська залізниця (61052, м. Харків, майдан Привокзальний, 1, ) 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "23" вересня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2275/21