ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/707/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради

до відповідача Комунального підприємства Сарненської міської ради "Екосервіс"

про стягнення заборгованості в розмірі 45 383, 56 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

У судове засідання учасники справи не прибули.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житлосервіс" Сарненської міської ради (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства Сарненської міської ради "Екосервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 45 383, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, а саме несплати послуг, згідно Договорів про надання послуг автогідропідіймача АГП-22: №44 від 21.09.2020; №72 від 19.11.2020; №73 від 26.11.2020; №76 від 21.12.2020; № 75 від 22.12.2020; № 77 від 23.12.2020; № 78 від 28.12.2020; №79 від 29.12.2020; №1 від 05.01.2021; №2 від 06.01.2021; №3 від 11.01. 2021; №4 від 12.01.2021. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними договорами становить 45 383, 56 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви - подання доказів направлення відповідачу копії позовної заяви вих. № 131 від 18.08.2021 та додатних до неї документів, належним чином засвідчених копій документів, що доданих до позовної заяви, заяви із зазначенням повного найменування сторін та відомих номерів засобів зв`язку згідно ЄДРПОУ.

28.08.2021 на адресу суду надійшло клопотання Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради, на виконання вимог ухвали від 25.08.2021, про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 23.09.2021.

У судове засідання 23.09.2021 представник позивача не з`явився, однак 23.09.2021 від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також, останнім зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 78-79).

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, однак 22.09.2021 на адресу суду від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та додатково зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 77).

Згідно з положеннями статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку встановленому ст. 191 ГПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Комунальним підприємством "Житлосервіс" Сарненської міської ради (Позивач/Виконавець) та Комунальним підприємством Сарненської міської ради "Екосервіс" (Відповідач/Замовник) укладені договори про надання послуг автогідропідіймача АГП-22: №44 від 21.09.2020; №72 від 19.11.2020; №73 від 26.11.2020; №76 від 21.12.2020; № 75 від 22.12.2020; № 77 від 23.12.2020; № 78 від 28.12.2020; №79 від 29.12.2020; №1 від 05.01.2021; №2 від 06.01.2021; №3 від 11.01. 2021; №4 від 12.01.2021. Вказані договори є ідентичними (далі - Договори).

У відповідності до п. 2.1. та п. 2.1.1. Договорів Виконавець надає Замовнику послуги автогідропідіймача АГП-22 на території м. Сарни (ПММ Замовника).

У свою чергу Замовник бере на себе зобов`язання відповідно до п. 1.1 Договорів, своєчасно проводити оплату за надані послуги автогідропідіймача АГП-22, в порядку та на умовах, визначених цими Договорами.

Акт про надані послуги підписується сторонами до 30 числа місяця, в якому фактично надавались послуги (п. 3.2. Договорів).

Згідно п. 3.3. Замовник зобов`язаний перерахувати суму зазначену в акті про надані послуги протягом 5 днів з моменту підписання такого акту.

Відповідно до п. 5.1. Договорів, у випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність визначену Договорами та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Вказані договори підписані уповноваженими представниками їхніх сторін та скріплені їхніми печатками. На час розгляду справи доказів розірвання або недійсності правочинів сторонами не надано.

Судом також встановлено, що позивачем були надані відповідачу послуги автогідропідіймача, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №157 від 21.09.2020 на суму 4951, 80 грн.; №227 від 19.11.2020 на суму 6492,80 грн.; № 229 від 26.11.2020 на суму 4244, 40 грн.; №247 від 21.12.2020 на суму 4244, 40 грн.; №248 від 22.12.2020 на суму 4951, 80 грн.; №249 від 23.12.2020 на суму 4244, 40 грн.; №253 від 28.12. 2020 на суму 3537, 00 грн.; №254 від 29.12.2020 на суму 4951, 80 грн.; №2 від 05.01.2021 на суму 2090, 62 грн.; №3 від 11.01.2021 на суму 1493, 30 грн.; №4 від 12.01.2021 на суму 2090,62 грн.; №5 від 12.01.2021 на суму 2090, 62 грн.

Акти виконаних робіт підписані обома сторонами без зауважень та претензій.

В порушення умов договорів розрахунки відповідачем за отримані послуги не проводились, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем на загальну суму 45 383, 56 грн.

Разом з тим, наявність заборгованості у відповідача перед позивачем підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за 1 півріччя 2021 року, що підписана обома сторонами (а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією №40 від 16.03.2021, однак зазначена претензія залишена без відповіді та задоволення.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з договорів про надання послуг.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів на спростування вказаної заборгованості відповідача перед позивачем матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, у заяві від 22.09.2021 відповідач визнав позовні вимоги на суму 45 383,56 грн.

Відтак оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у необхідному розмірі, а саме 2 270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5426 від 18.08.2021.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, беручи до уваги зміст ст. 130 ГПК України та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 130 ГПК України, позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 1 135, 00 грн, за його письмовим клопотанням.

Решта суми судового збору у розмірі 1 135, 00 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 130, 191, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Сарненської міської ради "Екосервіс" (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, вул. Матросова, будинок 2, ) на користь Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, вул. Кулікова, будинок 7-А, ) заборгованість в розмірі 45 383, 56 (сорок п`ять тисяч триста вісімдесят три) грн та 1 135, 00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 вересня 2021 року.

Суддя А.М.Горплюк