СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа № 905/31/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Семенова О.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, м. Торецьк, Донецька область (вх. № 1945 Д/1),

на рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 (повний текст складено 27.05.2021) у справі №905/31/21 (суддя Огороднік Д.М.),

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області,

до відповідача Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, м. Торецьк Донецької області,

про стягнення коштів у розмірі 22337,87 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерн звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про стягнення 22337,87 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів за 12 місяців 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача наявний обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти за перевезення пільгової категорій населення за фактичну кількість перевезених пільговиків за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 в сумі 22337,87 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.03.2021 замінено первісного відповідача Військово-цивільну адміністрацію міста Торецьк Донецької області на належного відповідача - Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" 22337,87 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вважає рішення таким, що ухвалено при неповному дослідженні обставин, які мають значення для справи. Відповідач наполягає на тому, що у даному випадку у нього відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат, з огляду на те, що загальний обсяг витрат місцевого бюджету на державну програму соціального захисту населення, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій. За доводами скаржника, у 2018 році підприємством АТ "Українська залізниця" щомісяця надавались розрахунки за пільгові перевезення за формою №2 пільга, та в результаті проведеного відповідачем електронного звіряння між отриманими від позивача даними та Єдиним державним автоматизованим реєстром пільговиків в межах адміністративно-територіальної одиниці по пільговикам, які зареєстровані в місті Торецьку Управлянням прийнято до обліку та сплачено 156200,00 грн., у зв`язку з чим у відповідача відсутня заборгованість із відшкодування пільгового перевезення окремих категорій населення у заявленому в позові розмірі. Відповідач вважає необґрунтованим підтвердження розміру збитків наданими залізницею до матеріалів справи копіями облікових форм за період січень грудень 2018 року, оскільки для підтвердження розрахунків повинні використовуватись розрахунки за формою № 2 пільга, відповідно до вимог Порядку №256 та Договору від 20.02.2018.

Як вказує апелянт, необхідною умовою для стягнення коштів у рахунок компенсації перевізнику витрат на пільгове перевезення окремих категорій громадян є взяття відповідачем відповідних бюджетних зобов`язань в межах бюджетних асигнувань, встановлених бюджетом (кошторисом), на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Загальний обсяг виплат з місцевого бюджету не може перевищувати розміру затверджених видатків (бюджетних асигнувань). Водночас, оскільки видатки на заявлені у позові суму не затверджувались і не виділялись, тому у відповідача не виникло заборгованості по таким платежам. Визначена кошторисом сума у розмірі 156200,00 грн. покриває зобов`язання за компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян саме мешканців міста Торецьк, а заявлена до стягнення сума нарахована за пільгове перевезення осіб, які не обліковуються в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків міста Торецьк, що виключає можливість покриття цих витрат за рахунок відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 поновлено Управлінню соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі № 905/31/21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено строк до 23.07.2021 для подання позивачемі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 22.07.2021 від АТ "Українська залізниця", позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Позивач вважає, що ч. 2 ст. 218 Господарського суду України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Законодавством не передбачена залежність відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Сума недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021, у зв`язку з відпустками судді Гетьмана Р.А. та судді Склярук О.І. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 призначено розгляд апеляційної скарги Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 на 21.09.2021 об 11:30 год. Явку представників учасників судового процесу визнано необов`язковою.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021, у зв`язку із звільненням у відставку головуючого судді Дучал Н.М. та відпусткою судді Хачатрян В.С. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

20.09.2021 на адресу апеляційного господарського суду від Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, а також заява про зміну найменування відповідача з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на належне - Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування клопотання про зміну найменування відповідача заявник зазначає, що відповідно до розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації від 14.06.2021 №30р "Про перейменування самостійних структурних підрозділів військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області" Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області перейменовано на Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.

Розглянувши подану заяву, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 52 ГПК України в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.02.2021 Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області змінило назву на Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області. У даному випадку заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася.

Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд вважає за можливе змінити найменування відповідача з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.

Уповноважені представники сторін у судове засідання апеляційної інстанції 21.09.2021 не з`явились, заявою від 17.09.2021 відповідач просив суд проводити розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

20.02.2018 між Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області - головним розпорядником коштів на пільгове перевезення окремих категорій громадян-мешканців міста Торецьк та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу "Служба приміських пасажирських перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", та в особі структурного підрозділу "Служба приміських пасажирських перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" підписано Договір №91 від 23.02.2018 про компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян-мешканців міста Торецьк, який в подальшому було зареєстровано за №Дон/НРП-18069/НЮ-і від 07.05.2018.

Пунктом 1.1 цього Договору передбачено, що він регламентує взаємовідносини сторін щодо виплати платником компенсаційних виплат перевізнику за пільговий проїзд окремих категорій громадян на маршрутах приміського сполучення, які відповідно до чинного законодавства України мають право на пільговий проїзд (надалі Пільгові категорії громадян) в залізничному транспорті приміського сполучення.

Відповідно до умов п.1.2. Договору при здійсненні відшкодування компенсаційних виплат за перевезення Пільгових категорій громадян сторони керуються Бюджетним кодексом України, Законами України: "Про залізничний транспорт", "Про місцеве самоврядування в Україні" (в частині делегованих повноважень), "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про охорону дитинства", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" постановами Кабінету Міністрів України: №354 від 17.05.1993 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування"; №117 від 29.01.2003 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (із змінами і доповненнями), розпорядженням керівника військово-цивільної Торецьк Донецької області №40 від 23.01.2018 "Про затвердженні компенсаційних виплат за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян - мешканців міста Торецьк".

Пунктом 2.2. Договору визначено, що перевізник зобов`язується здійснювати пільгові перевезення залізничним транспортом приміського сполучення передбачених чинним законодавством України категорій громадян мешканців міста Торецьк.

Управління згідно з Порядком та в межах суми бюджетних асигнувань, передбачених в кошторисах на відповідний рік, зобов`язується сплатити Перевізнику компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян - мешканців міста Торецьк на підставі наданих Перевізником документів, передбачених цим Договором (п. 2.3. Договору).

Перевізник, який надає послуги з пільгового проїзду залізничним транспортом приміського сполучення окремим категоріям громадян, щомісячно до 10 числа надає Управлінню в паперовому та електронному вигляді, розрахунки за попередній місяць, що підлягають відшкодуванню, за формою № 2 - пільга, IV "З оплати інших послуг", підписаною та скріпленою печаткою (Додаток 1). В графі 6 форми "2-пільга" назви категорій пільговиків необхідно вказувати відповідно до додатку №1 Порядку розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян - мешканців міста Торецьк. Перевізник несе персональну відповідальність за достовірність наданих розрахунків (п. 3.1. договору).

Після подання форми №2-пільга Управління проводить електронну звірку пільговиків, що включені в форму № 2-пільга, з Єдиним державним автоматизованим реєстром пільговиків. У разі виявлення розбіжностей щодо розміру пільг або відсутності пільговика в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, розрахунки по виявлених розбіжностях не проводяться, до уточнення цієї інформації. Відшкодування за надані пільги проводяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує Управління, тобто відшкодування проводиться по пільговиках, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків м. Торецьк (п. 3.2 Договору).

Управління приймає бюджетні зобов`язання лише в межах кошторисних призначень на відповідний період (п. 3.3 Договору).

На підставі наданої перевізником інформації, Управління щомісяця: до 5 числа наступного за звітним місяцем складає акти звіряння заборгованості з Перевізником за пільговий проїзд окремих категорій громадян у 3-х примірниках згідно до Додатку 2; до 25 числа здійснює реєстрацію фінансових та бюджетних зобов`язань в органах Державної казначейської служби в межах виділених бюджетних призначень на відповідний період; після підписання актів звіряння та реєстрації фінансових та бюджетних зобов`язань, правління надає акти до фінансового управління військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області; кошти перераховуються Управлінням на розрахунковий рахунок перевізника у триденний строк з дня отримання фінансування; здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян припиняється у разі закінчення терміну дії договору про перевезення пасажирів, закінчення терміну дії або позбавлення перевізника ліцензії на здійснення пасажирських перевезень (п. 3.4 Договору).

Даний договір набирає чинності з 01.02.2018 і діє в частині надання послуг з перевезення Пільгових категорій громадян до 31.12.2018, а в частині здійснення компенсаційних виплат - до їх погашення (п. 7.1. Договору).

Цей Договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної із сторін (п. 9.5. Договору).

Укадений Договір від 20.02.2018 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

В матеріалах справи містяться облікові форми складені щомісячно за 2018 рік, а також зведені загальні відомості по типах та квитків у приміському сполученні складенні щомісячно за 2018 рік.

Матеріалами справи підтверджується, що до адміністративно-територіальної одиниці міста Торецьк відноситься станція Фенольна і саме щодо цієї станції позивачем складені відповідні відомості, облікові форми та виставлені вимоги до відповідача.

Згідно наданих облікових форм та зведених відомостей за 2018 позивачем здійснено перевезення окремих категорій громадян (різних категорій пільговиків) за власний рахунок на загальну суму 178537,87 грн, а саме за: січень 2018 у розмірі 10103,62 грн.; лютий 2018 у розмірі 10082,56 грн.; березень 2018 у розмірі 9815,40 грн.; квітень 2018 у розмірі 12871,89 грн.; травень 2018 у розмірі 16195,77 грн.; червень 2018 у розмірі 16600,29 грн.; липень 2018 у розмірі 20479,17 грн.; серпень 2018 у розмірі 19097,14 грн.; вересень 2018 у розмірі 16225,77 грн.; жовтень 2018 у розмірі 19007,33 грн.; листопад 2018 у розмірі 15060,87 грн.; грудень 2018 у розмірі 12998,06 грн. Всього на загальну суму 178537,87 грн.

Копії облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів, надані позивачем за кожен період окремо.

За інформацією з Автоматизованої системи обслуговування пасажирів приміського залізничного транспорту (АС ОППЗТ) перевізником щомісячно по кожній станції та виду пільги формувалась загальна зведена відомість по продажу квитків із зазначенням, кількості та суми проданих документів, що підтверджується копіями таких відомостей по кожному заявленому періоду, які містяться у матеріалах справи.

За твердженням відповідача, сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Відповідачем на підтвердження своєї позиції доданий до матеріалів справи кошторис на 2018 рік Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, відповідно до якого відповідачу виділені кошти на загальну суму 156200,00 грн.

Сума грошових коштів у розмірі 156200,00 грн. перерахована відповідачем позивачу у повному обсязі, спору щодо цієї суми між сторонами немає.

Відповідно до актів звіряння заборгованості Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" та розпорядника коштів місцевого бюджету - Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області за 12 місяців 2018 року управлінням фактично сплачено перевізнику кошти у сумі 156200,00 грн.

Надані відповідачем акти підписано представниками сторін та засвідчено печатками.

Разом з тим, згідно акту звіряння, за даними позивача за відповідачем обліковується заборгованість на суму 22337,87 грн., а за даними відповідача така заборгованість відсутня.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції із даним позовом позивач зазначив, що ним понесені збитки за перевезення пільгових категорій громадян за період з січня 2018 по грудень 2018 в сумі 22337,87 грн., у в`язку з чим останній просив стягнути зазначену суму з відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору Управління зобов`язано сплатити перевізнику компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян - мешканців міста Торецьк в межах суми бюджетних асигнувань, передбачених в кошторисах на відповідний рік. Визначена кошторисом сума у розмірі 156200,00 грн. покриває зобов`язання за компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян саме мешканців міста Торецьк. Разом з тим заявлена сума до стягнення нарахована за пільгові перевезення осіб, які не обліковуються в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків міста Торецьк. На підтвердження викладених обставин відповідачем надано до матеріалів справи таблиці "Пільга "ІВЗУ" про всі придбання проїзних документів пільговиками регіону за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2018 року. Зазначені форми подавались залізницею для подальшого звіряння Управлінню соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області. Оскільки в результаті звіряння таких таблиць відповідачем була встановлено, що до суми заборгованості за пільговий проїзд за 2018 рік позивачем включена вартість квитків, які придбавались на станції Фенольна особами, які не внесені в Єдиний державний автоматизований реєстр пільговиків саме по адміністративно-територіальній одиниці міста Торецьк, тому відповідач вважає, що він не повинен відшкодовувати вартість проїзду тих категорій пільговиків, які не зареєстровані в адміністративно-територіальній одиниці міста Торецьк.

За наслідком розгляду позову Господарським судом Донецької області 17.05.2021 ухвалено оскаржуване рішення у справі №905/31/21, яким позов задоволену у повному обсязі.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що залізниця здійснює перевезення окремих категорій громадян за пільговими тарифами відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а збитки залізничного транспорту від використання пільгових тарифів відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів. Перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано залізницею не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Наведене стало підстави для висновку, що уповноважений на те державою орган відповідач у справі у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є вимога АТ"Укрзалізниця" про стягнення з Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на користь позивача збитків за пільгові перевезення громадян.

За змістом п.п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються, зокрема: пільги щодо оплати транспортних послуг та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, "Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них" від 12.03.1993, Законами України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, позивач не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №904/94/19.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України,

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Статтями 525 та 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків; причинного зв`язку між порушенням права та збитками; наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За змістом ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, до видатків, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (пп. ґ) п. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України).

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок № 256), пунктом 2 якого встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян. При цьому зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із актів цивільного законодавства.

Пунктом 3 Порядку №256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

У даному випадку головним розпорядником коштів є Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад (п. 5 Порядку №256).

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного або місцевого бюджетів, визначено Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359 (далі - Порядок № 1359).

Облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформленні та видачі пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки) (п. 3 Порядку № 1359).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (п. 4 Порядку № 1359).

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (п. 5 Порядку №1359).

Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира (п. 7 Порядку № 1359).

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом (п. 9 Порядку № 1359).

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми (п. 10 Порядку № 1359).

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці (п. 11 Порядку № 1359).

Вищезазначені нормативні акти покладають на відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані позивачем кошти за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі. При цьому, подання облікових форм відповідає пункту 10 "Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян", а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що надані позивачем до матеріалів справи щомісячні облікові форми відповідають типовій формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009. Відповідно до наданих позивачем облікових форм позивачем визначені періоди, категорії пільговика, область, кількість оформлених пільгових проїзних квитків, сума недоотриманих коштів з урахуванням ПДВ. В облікових формах визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: інваліди Великої Вітчизняної війни 1, 2, 3 групи та прирівняні до них особи (ІВВВ 1, ІВВВ2, ІВВВ3); учасники Великої Вітчизняної війни, бойових операцій (УВВВ); батьки військовослужбовців, які загинули чи померли (БЗВ); інваліди війни 1, 2, 3 групи та особи, які супроводжують в поїздах інваліда (ІВ1, ІВ2, ІВ3, СУПРІ); учасники бойових дій (УВУ); інваліди 1, 2, 3 групи та особи, які супроводжують інвалідів 1 групи (ІНВ, СІНВІ1); постраждалі внаслідок Чорнобильської аварії 1 категорії, учасники ліквідації, діти віком від 6-18 років, яким встановлена інвалідність пов`язана з Чорнобильською катастрофою (ЛЧАЕС, ДЧ-18), пенсіонери за віком (ПЕНС); ветерани: органів внутрішніх справ, військової служби (ВОВС); діти віком 6 до 18 років (до 23 років) з багатодітних сімей (ДИТС); діти-сироти і діти, які залишились без піклування батьків, віком від 16-18 років (ДС6-18); діти-інваліди віком від 6-18 років (Д16-18) (а.с. 35-44, т.1).

Як вбачається з наявних у справі облікових форм та зведених відомостей протягом 2018 року позивачем надавались послуги з перевезення приміським сполученням окремим категоріям громадян, які користуються пільгою на загальну суму 178537,87 грн.

На виконання умов Договору №91 від 23.02.2018, який зареєстровано за №Дон/НРП-18069/НЮ-і від 07.05.2018 відповідачем сплачено позивачу 156200,00 грн.

Отже, недоотримана сума коштів за перевезення фактичної кількості пільговиків склала 22337,87 грн.

Умовами Договору №91 від 23.02.2018, який зареєстровано за № Дон/НРП-18069/НЮ-і від 07.05.2018 не встановлено конкретної суми витрат.

Пунктом 2.3. Договору встановлений обов`язок для відповідача сплатити перевізнику компенсацію за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян - мешканців міста Торецьк в межах суми бюджетних асигнувань, передбачених в кошторисах на відповідний рік, в даному випадку на 2018 рік.

З матеріалів справи судом встановлено, що такий кошторис затверджено розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації міста Торецьк №362 від 20.12.2017.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян у повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства, а тому він зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем збитки за перевезення пільговиків з січня 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 22337,87 грн.

Колегією суддів враховується, що положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Нормами діючого законодавства не передбачена залежність відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Закон України "Про залізничний транспорт" та "Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України", затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.12.2006 №1196, не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України", ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Таким чином, перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.

Вказану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №904/9488/17, від 03.03.2020 у справі №904/94/19.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що загальний обсяг виплат з місцевого бюджету не може перевищувати розміру затверджених видатків (бюджетних асигнувань), а також відносно того, що оплата не була здійснена відповідачем, оскільки з державного бюджету на 2018 рік не виділено субвенцій місцевому бюджету в спірному розмірі на здійснення пільгового перевезення залізничним транспортом.

Викладеним також спростовуються аргументи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач перерахував кошти на виплату компенсації (відшкодування) за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом приміського сполучення за 2018 рік в межах бюджетного асигнування на загальну суму 156200,00 грн., у зв`язку з чим, на його думку, в нього відсутня заборгованість за договором про виплату компенсаційних виплат за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення окремих категорій громадян мешканців міста Торецьк від 23.02.2018 №91. Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність. У даному випадку зобов`язання відповідача перед позивачем виникло не лише з договору, але й також з вимог закону.

Отже, доводи апелянта щодо відсутності його обов`язку перед позивачем та недоведеністю розміру спричинених збитків позивачу є безпідставними.

Зобов`язання сторін у цій справі виникає безпосередньо із законів України і не залежать від волевиявлення сторін; що у даному випадку відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.03.2020 у справі №904/94/19.

Колегія суддів апеляційної інстанції також не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що у зв`язку з тим, що відшкодування за надані пільги повинно проводитись в межах адміністративно-територіальної одиниці, та у зв`язку з невідповідністю даних в отриманих списках з даними Єдиного державного реєстру автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (відсутність пільговиків в Реєстрі, невідповідність прізвища, ім`я, по батькові або номеру та серії посвідчення пільговика) Управлінням у 2018 році не прийнято до обліку компенсаційні витрати за пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення, по яких є розбіжності на суму 22337,87 грн.

Суд виходить з того, що механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, встановлено Порядком №1359, пунктом 2 якого визначене, що до пільгових перевезень залізничним транспортом належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян зі знижкою, встановленою законодавством.

Облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки). Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, шо сплачує пасажир відповідно до наданих пільг. Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності. Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира (пункти 3, 4, 5, 7 Порядку №1359).

Тобто, сума недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Наявні у справі облікові форми складені позивачем відносно Донецької області - Торецького регіону, тобто територія на якій були придбані залізничні проїздні документи відноситься до адміністративно-територіальної одиниці міста Торецьк.

Відтак, посилання скаржника на відсутність в поданих позивачем облікових формах ідентифікуючої інформації щодо осіб, які скористалися пільгами відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України за №117 від 29.01.2003, відхиляється колегією суддів, оскільки надані до суду позивачем щомісячні облікові форми виповідають типовій формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009. Внесення додаткової інформації, про яку зазначає відповідач, затвердженою обліковою формою не передбачено.

При цьому, колегія суддів зазначає, що подання облікових форм за 2018 рік на загальну суму 178537,87 грн. відповідає положенням пункту 10 Порядку №1359 розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, а тому такі облікові форми повинні бути оплачені розпорядником.

Судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про те, що позивач просить стягнути збитки за перевезення осіб пільговиків, які не зареєстровані в адміністративно-територіальній одиниці міста Торецьк, зважаючи також на те, що відповідачем не доведені вказані обставини належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76 77 ГПК України.

Відповідачем не надано будь-якого документального підтвердження щодо конкретних осіб, які за інформацією відповідача не повинні бути включені в облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян; не надано до матеріалів справи також документів, які складені відповідачем в результаті звірки відомостей між позивачем та відповідачем.

Із наданих відповідачем до матеріалів справи таблиць не вбачається за можливе встановити чи відносяться конкретні фізичні особи до пільговиків, які зареєстровані за адміністративною-територіальною одиницею міста Торецьк.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства він зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати на перевезення пільговиків за 12 місяців 2018 року на суму 22337,87 грн.

Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування відповідача з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на Управління соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/31/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя: Л.М. Здоровко

Суддя: О.В. Плахов

Повний текст постанови складено 27.09.2021.