УХВАЛА

м. Київ

27.09.2021Справа № 7/415

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС"

про розподіл судових витрат

у справі №7/415

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго"

до Приватного підприємства "Фірма "ЗАГРАВА"

про стягнення 138 950,56 грн.

Представники учасників судового процесу: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.10.2010 року у справі № 7/415, позов задоволено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 замінено сторону у справі №7/415 - Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» та замінено сторону у справі №7/415 під час примусового виконання Рішення Господарського суду міста Києва по справі №7/415 від 21 жовтня 2010 року, котре набрало законної сили, та наказу Господарського суду міста Києва по справі №7/415 від 26 листопада 2010 року - Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «НІКО-ТАЙС».

20.09.2021 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" про розподіл судових витрат, в якій стягувач з посиланням на ст.ст. 123, 126, 124, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України просить суд стягнути з боржника витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7670,00 грн., понесені у зв`язку з розглядом заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

20.09.2021 розпорядженням керівника апарату за № 05-23/1695/21 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 7/415 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, справу № 7/416 передано для розгляду заяви про розподіл судових витрат судді Грєховій О.А.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що суд, як орган державної влади, уповноважений здійснювати свої повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Згідно до приписів частини 1, пунктів 1,4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, статті 123, 129 Господарського процесуального кодексу України визначають порядок розподілу судових витрат, пов`язаних саме з розглядом справи по суті.

Частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Статтею 334 Господарського процесуального кодексу України встановлений порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Таким чином, Господарським процесуальним кодексом України, також встановлені спеціальні норми, які передбачають порядок розподілу судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, у разі: укладання мирової угоди, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, а також у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

В той же час, положення Господарського процесуального кодексу України не містять спеціальної норми, яка б передбачала покладення судових витрат на сторону (позивача чи відповідача) у разі заміни сторони у виконавчому провадженні на стадії виконання рішення суду.

Суд зазначає, що статті 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок заміни сторони у виконавчому провадженні не передбачають розподілу витрат на правничу допомогу за результатами розгляду питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, що з урахуванням положень статті 232 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що суд при прийнятті судового рішення (ухвали, вимоги до змісту якої визначені статтею 234 ГПК України) щодо заміни сторони у виконавчому провадженні не вирішує питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Зокрема, у постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 у справі № 910/23252/16, зазначено, що: «Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні обумовлена саме діями позивача і ТОВ «НОТАПС» (укладення договору про відступлення права вимоги від 30.03.2021 №30-03-2021/1) та не пов`язана з необґрунтованими діями відповідача.

Зазначене виключає можливість покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на відповідача, оскільки відповідні дії не залежали від його поведінки.».

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.

Сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.

Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.

Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються, оспорюються саме відповідачем.

Однак, в даному випадку заявник (новий стягувач) просить суд покласти на відповідача (боржника) витрати на правову допомогу адвоката, які були понесені новим стягувачем у зв`язку з розглядом судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд зазначає, що заміна сторони - стягувача у матеріальних правовідносинах та, як наслідок, заміна сторони - стягувача у процесуальному сенсі, відбувається за відсутності боржника (відповідача), не обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), не є наслідком наявного спору з боржником.

У даній справі заміна стягувача відбулась у зв`язку з добровільним відступленням між первісним кредитором (Акціонерним товариством «К.ЕНЕРГО») новому кредитору (Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС») прав вимоги.

Тобто, саме у зв`язку з заміною сторони у матеріальних правовідносинах внаслідок добровільного відступлення прав вимоги, а не у зв`язку з будь-якою протиправною поведінкою відповідача (боржника), новий стягував (Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «НІКО-ТАЙС») звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №7/415.

Будь-якого спору між новим стягувачем та боржником (відповідачем) щодо заміни кредитора (позивача, стягувача) не виникало, не існувало, та боржник не заперечував щодо заміни сторони виконавчого провадження у справі №7/415.

Зважаючи на викладені обставини, так як заміна сторони виконавчого провадження у справі №7/415 відбулась внаслідок добровільних дій первісного та нового стягувачів, за відсутності будь-якої протиправної поведінки відповідача та за відсутності спору з відповідачем, суд не вбачає підстав для покладення понесених новим стягувачем (Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС») витрат на правову допомогу адвоката на відповідача (боржника), та залишає ці витрати за заявником.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" про розподіл судових витрат відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.А. Грєхова