РІШЕННЯ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/11561/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/11561/21

за позовом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (код 20001993; 03113, м.Київ, вул. Миколи Василенка, 3; e-mail: )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (код 33192561; 04070, місто Київ, вул.. Іллінська, 8)

про стягнення 5 804,40 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (далі - відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 7% вартості непоставленого товару, за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №133 від 14.07.2020 про закупівлю товарів за державні кошти

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/11561/21; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

29.07.2021 Позивач подав суду Пояснення по справі, згідно яких надав правове обґрунтування щодо застосування штрафних санкцій.

12.08.2021 Відповідачем до суду подано Відзив на позов. Згідно даного відзиву відповідач в повному обсязі заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що Відповідачем вже сплачено в добровільному порядку на користь Позивача штраф в розмірі 20% вартості товару, за не поставку товару. Повторна оплата штрафу за не поставку товару не допускається згідно Конституції України.

30.08.2021 судом від Позивача одержано Відповідь на відзив, згідно якої останній вказує на різні форми штрафу за різні правопорушення, які застосовані до Відповідача за невиконання господарського зобов`язання. Просить позов задовольнити.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

14.07.2020 між Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (Продавець) укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 133 (надалі за текстом також - Договір), згідно пункту 1.1. якого продавець зобов`язувався у 2020 році передати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти товар та оплатити: відео ендоскоп «GX 39-10», код за ДК 021:20-0 «Астрономічні та оптичні прилади», зазначені в специфікації, - Товар.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що найменування та кількість товару визначається Специфікацією (Додаток №1).

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Договору продавець зобов`язувався здійснити поставку товару покупцю до 15.09.2020. Місце поставки Товару: склад покупця, місто Київ, вулиця Миколи Василенки, 3.

Згідно пунктів 4.1. та 4.3. Договору, Загальна сума цьо8го Договору складає 83 920,00 грн. Покупець здійснює оплату Товару протягом 10 банківських днів з моменту фактично отриманого Товару на підставі належним чином оформлених первинних документів та х підписанні Сторонами.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно підпункту 5.2.1. пункту 5.2. Договору покупець має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобов`язань продавцем.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку не оспорений та не визнаний недійсним.

Відповідно до частин першої і другої статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.

Листом від 15.09.2020 №108 Відповідач повідомив Позивача про неможливість вчасно поставити Товар через форс-мажорну обставину (карантин).

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив поставку товару у визначений Договором строк, Позивач керуючись положенням підпункту 5.2.1 пункту 5.2. Договору надіслав на адресу відповідача письмове повідомлення про розірвання Договору, а також заявив вимогу про сплату пені та штрафу за порушення зобов`язання з поставки товару, нарахування яких здійснено у загальному розмірі 32 007,12 грн.

Листом вих.. №4 від 03.02.2021 Відповідач повідомив Позивача про оплату суми штрафу та пені у загальному розмірі 26 202,00 грн. Також повідомив, що оплата інших сум штрафних санкцій ні Договором ні законом не передбачена і для їх оплати відсутні належні правові підстави, в тому числі, не передбачено оплату дублюючого штрафу у розмірі 7% від вартості Товару.

З огляду на те, що Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань з поставки товару, та не сплатив у повному обсязі на вимогу Позивачу нарахованих штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 5 804,40 грн. штрафу в розмірі 7 % від вартості Товару за прострочення поставки товару понад 30 днів.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статей 6, 11 Цивільного кодексу України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

Приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, визнається господарським зобов`язанням, а за змістом частини 2 цієї статті одним із видів господарського зобов`язання є майново-господарські зобов`язання.

Зокрема, відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого, із господарського договору та інших угод.

Зміст та умови Договору, а також аналіз господарсько-договірних зобов`язань, свідчать, що між сторонами виникли правовідносини пов`язані із поставкою.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи не містять доказів, які свідчили про здійснення відповідачем поставки товару позивачу у строки та в порядку згідно Договору.

Відповідач отримав повідомлення Позивача про розірвання Договору та сплатив на його користь штрафні санкції за прострочення поставки Товару, а саме, штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару (у разі розірвання договору) та пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення згідно статті 231 ГК України.

Судом встановлено, що Відповідач не здійснив поставку товару позивачу в обумовлений Договором строк, а тому порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, згідно чинного законодавства.

Згідно пункту 6.3. Договору, у разі розірвання умов Договору у зв`язку з неможливістю поставки товару Продавцем, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару.

Відповідачем сплачено на користь Позивача в досудовому порядку даний штраф в розмірі 16 584, 00 грн., про що вказувалось Сторонами.

Відповідно до пункту 6.2. Договору, за порушення своїх зобов`язань щодо якості Товару та/або строків виконання своїх зобов`язань Продавець несе відповідальність, передбачену ст..231 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті статтею 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідачем сплачено на користь Позивача в досудовому порядку пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожен день прострочення в сумі 9 618,00 грн., про що вказувалось Сторонами.

Спір стосується вимоги Позивача про стягнення штрафу у розмірі семи відсотків вартості товару за прострочення поставки понад тридцять днів у розмірі 5804,40 грн. який передбачений ч.2 статті 231 ГК України.

Заперечення Відповідача стосовно заявленої вимоги Позивача зводяться до того, що останнім вже сплачено в добровільному порядку на користь Позивача штраф в розмірі 20% вартості товару, за не поставку товару. Повторна оплата штрафу за не поставку товару не допускається.

Суд не погоджується з такими твердженнями Відповідача та відхиляє їх з огляду на наступне.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд вказує, що у даному випадку наявні різні види штрафів за різні правопорушення.

Зокрема, штраф, передбачений п. 6.3 Договору, в розмірі 20% вартості товару, за не поставку товару сплачується у разі розірвання сторонами договору у зв`язку із неможливістю продавцем поставити Товар.

В той же час, штраф передбачений ч.2 статті 231 ГК України, стягується за порушення строків виконання зобов`язання понад тридцять днів у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Тобто, на думку суду, вказані види відповідальності є відмінними одна від одної та можуть застосовуватись як разом, у випадку прострочення більш як на 30 днів поставки та розірвання у зв`язку із цим договору, так і окремо, за наявності лише однієї чи іншої підстави.

Судом встановлено, що на момент розірвання Договору строк поставки товару був порушений більше як на 30 днів, тому Позивач вправі нарахувати суму штрафу передбаченого ч.2 статті 231 ГК України.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 7% від вартості несвоєчасно поставленого товару за прострочення понад 30 календарних днів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу за прострочення поставки понад 30 календарних днів у розмірі 7% від вартості несвоєчасно поставленого товару, що становить 5 804,40грн. та вважає його арифметично вірним.

Враховуюче викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача слід задовольнити у повному обсязі.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

В свою чергу відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13 , 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» про стягнення 5 804,40 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (код 33192561; 04070, місто Київ, вул. Іллінська, 8) на користь Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (код 20001993; 03113, м.Київ, вул. Миколи Василенка, 3; e-mail: ) 5 804,40 грн. (п`ять тисяч вісімсот чотири) грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 календарних днів у розмірі 7% від вартості несвоєчасно поставленого товару та 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021

Суддя І.Д. Курдельчук