ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.09.2021 Справа № 920/736/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області, у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/736/21 в порядку спрощеного позовного провадження:

за позовом: Сумського обласного центру зайнятості в особі Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Аптекарська, 2, )

до відповідача: Роменської районної державної адміністрації Сумської області (42000, Сумська область, м. Ромни, бульвар Свободи, 1, )

про стягнення 68 059,52 грн.

представники учасників справи:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача 68059,52 грн. коштів, виплачених як допомогу по безробіттю ОСОБА_1 та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою від 20.07.2021 судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.09.2021.

Однак, 02.09.2021 розгляд справи не відбувся, оскільки суддя Яковенко В.В. знаходився у відпустці, що унеможливлювало розгляд справи.

Ухвалою від 13.09.2021 суд призначив розгляд справи по суті на 28.09.2021.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

10.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що кошти, сплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю мають бути стягнуті саме з неї, а не з відповідача, посилаючись на виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допомоги по безробіттю.

26.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі, зазначивши про те, що доводи відповідача не відповідають чинному законодавству, оскільки ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» чітко передбачає, що з роботодавця утримується сума випалченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Отже, законом чітко передбачено особу з якої стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Виплачений ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу і допомога по безробіттю здійснена відповідачем на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 252 ГПК).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК).

Відповідно до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі наявних в справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позову враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

З 02.03.2020 Роменською міськрайонною філією Сумського обласного центру зайнятості було надано статус безробітній ОСОБА_1 .

З 09.03.2020 ОСОБА_1 призначено виплату допомоги по безробіттю, яку відкладено до 28.03.2020 та розпочато з 29.03.2020.

24.07.2020 постанововю Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/2016/20 ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та комунікацій з громадськістю апарату Роменської районної державної адміністрації Сумської області.

28.01.2021 Роменською районною державною адміністрацією Сумської області на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 видано наказ № 4-К від 28.01.2021 яким скасовано наказ керівника апарату Роменської районної державної адміністрації від 24.02.2020 № 22-К «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та комунікацій з громадськістю апарату Роменської районної державної адміністрації з 29.02.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постанововю Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

29.01.2021 Роменською міськрайонною філією Сумського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 з 28.01.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили відповідно до п. 2 ч. 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 1 ч. V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі, одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

29.01.2021 ОСОБА_1 припинено реєстрацію в службі зайнятості з дня поновлення її на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили у зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі відповідно до абзацу 10 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу.

За час перебування на обліку у Роменській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 , як безробітній, за період з 29.03.2020 по 27.01.2021, була виплачена допомога по безробіттю в сумі 68059,52 грн.

03.02.2021 Сумським обласним центром зайнятості видано наказ № 30 про відшкодування коштів, згідно з яким кошти в сумі 68059,52 грн. виплачені, як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У відповідності до ч. 4 ст. 35 вказаного Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку саме Роменська районна державна адміністрація Сумської області по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, поновлено на посаді ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 34, 35 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

04.02.2021 Роменська міськрайонна філія Сумського обласного центру зайнятості до Роменської районної державної адміністрації Сумської області направила претензію про повернення боргу в досудовому порядку, проте відповідь не отримала.

16.03.2021 Роменська міськрайонна філія Сумського обласного центру зайнятості до Роменської районної державної адміністрації надіслала лист-нагадування про повернення допомоги по безробіттю, проте відповідь відсутня.

12.04.2021 позивач звернувся до відповідача повторно з листом-нагадуванням, проте відповідь не отримав.

Згідно обґрунтованого розрахунку позивача, загальна сума допомоги по безробіттю нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 за період з 29.03.2020 по 27.01.2021 складає 68059,52 грн.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне. Види юридичної відповідальності відповідача перед незаконно звільненою ОСОБА_1 та перед центром зайнятості є різними. Так, виплачена допомога по безробіттю в сумі 68059,52 грн, стягнення якої є предметом даного спору, підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У той час, як середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнутий рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП.

Разом з тим, суд зазначає, що на час розгляду справи доказів перерахування коштів, що складають виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 68059,52 грн на користь позивача відповідачем не надано.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного суду від 05.10.2020 у справі № 906/1043/19 суд зазначає, що страховик має право на компенсацію з роботодавця виплачених страхових коштів у повному обсязі лише у випадку поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за судовим рішенням, яке набрало законної сили, оскільки право особи отримати допомогу по безробіттю за рахунок страхових коштів гарантується Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та його реалізація не залежить від дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства в частині визначення дати його звільнення чи причини звільнення, і саме на страховика покладено забезпечення виплати страхових коштів безробітному.

Виходячи з наведеного судом, сума виплаченого позивачем забезпечення у розмірі 68059,52 грн, виплачених ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 29.03.2020 по 27.01.2021, як безробітної, підлягають відшкодуванню відповідачем у відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку судовий збір покласти відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Роменської районної державної адміністрації Сумської області (42000, Сумська область, м. Ромни, бульвар Свободи, 1, ) на користь Сумського обласного центру зайнятості в особі Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Аптекарська, 2, ) 68059 грн. 52 коп. (шістдесят вісім тисяч п`ятдесят дев`ять гривень) заборгованості, 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29.09.2021.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко