ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 місто Дніпро Справа № 904/66/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача-1: представник не з`явився;

від відповідача-2: Єрохіна Н.О., договір про надання правової допомоги №23 від 15.03.2021, адвокат;

від прокуратури: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 (повний текст складений 09.07.2021, суддя Колісник І.І.) у справі №904/66/21

за позовом Керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро

до відповідача-1: Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради", село Поливанівка, Магдалинівський район, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина", м. Дніпро

про визнання недійсною додаткової угоди №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків та стягнення 6 116,37 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсною додаткову угоду №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків, укладену між Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина"; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на користь Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" 6 116,37 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 у справі №904/66/21 позов задоволено у повному обсязі; визнано недійсною додаткову угоду №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків, укладену між Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина"; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" стягнуто на користь Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" 6116,37 грн.; з Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" стягнуто на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 2 102,00 грн. судового збору; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" стягнуто на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 2 102,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач-2 не довів, чому запропоноване ним підвищення цін за спірною додатковою угодою є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), чому коливання ціни на предмет закупівлі на ринку за договором на час укладення додаткової угоди № 6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що укладаючи додаткову угоду №6 від 01.06.2020, відповідачі порушили пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", тому в силу приписів частини першої статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спірна додаткова угода є нікчемною.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, нікчемність додаткової угоди №6 від 01.06.2020 означає, що зобов`язання сторін регулюються договором №6 від 14.02.2020, відповідно до якого відповідач-2 повинен був поставити у строк до 31.12.2020 сік у кількості 5500 літрів на загальну суму 114 510,00 грн. за ціною 20,82 грн./л., з яких: соки фруктові натуральні - 3850 літрів на суму 80 157,00 грн.; сік томатний - 1650 літрів на суму 34 353,00 грн.; фактично відповідач-2 поставив відповідачу-1 сік у кількості 5 206,22 літрів на загальну суму 114 510,00 грн., тобто на 293,78 літрів менше (5500 - 5206,22 = 293,78), що становить 6116,50 грн. (293,78х20,82 = 6116,50), таким чином, отримана відповідачем-2 оплата за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню в межах заявленої прокурором суми 6 116,37 грн. на підставі частини першої статті 670 Цивільного кодексу України.

Також місцевий господарський суд дійшов до висновку, що прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави та правильно визначив належного позивача у справі Дніпропетровську обласну раду, яка є органом управління та розпорядником майна відповідача-1. .

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 у справі №904/66/21, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної ради з огляду на те, що розпорядником коштів Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" є Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, який є самостійною юридичною особою. Між тим, прокурором не надано доказів повідомлення саме Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації про звернення до суду. Крім того, відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

На думку апелянта, прокурором неправильно визначено позивача у справі та не дотримано обов`язкову процедуру, передбачену частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Також апелянт посилається на правомірність укладення сторонами спірної додаткової угоди з огляду на підвищення цін на товар більше ніж на 10%. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" не є виробником товарів, з метою виконання зобов`язання за договором поставки уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг" договір на поставку соків за ціною 20,58 грн. з ПДВ, однак 20.04.2020 постачальник повідомив про підвищення ціни, що унеможливило виконання зобов`язання за договором №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків. На підтвердження збільшення ціни за одиницю товару на 10% відповідачем-2 надані лист від постачальника та нову редакцію специфікації, лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 12.05.2020 №06-11/1566-20, що, на думку апелянта, є достатнім для укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 (колегією суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 у справі №904/66/21; розгляд скарги призначений судове засідання на 29.09.2021.

09.08.2021 від Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому в.о. керівника прокуратури проти апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. В.о. керівника прокуратури не погоджується із доводами апелянта про неправильність визначення позивачем Дніпропетровську обласну раду, посилаючись на те, що остання є засновником Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради", управляє закріпленим за ним майном, затверджує обласний бюджет, з якого фінансується відповідач-1, наділена повноваженнями контролю з виконання бюджету.

Зазначає, що прокуратурою виявлено порушення економічних інтересів держави внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, до функцій якого належить захист інтересів у цій сфері, невжиття позивачем заходів, спрямованих на захист інтересів держави, що повністю кореспондується з нормами статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Також в.о. керівника прокуратури не погоджується із доводами апелянта щодо належного підтвердження коливання цін та звертає увагу на те, що наданий відповідачем-2 лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області №06-11/1921-20 про споживчі ціни на продукти харчування датований 10.06.2021, тобто уже після укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020. Звертає увагу, що відповідачем-2 до листа про необхідність підвищення ціни не надано жодного підтвердження (експертного висновку) наявності факту коливання ціни на фруктові та овочеві соки у відповідні проміжки часу, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про недотримання відповідачами вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладення додаткової угоди №6.

Представник Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з`явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про розгляд справи позивач повідомлявся шляхом направлення копії ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 на електронну адресу .

Представник Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" у судове засідання не з`явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про розгляд справи повідомлявся телефонограмою 04.08.2021, яку отримано представником Дейнека І.В. о 09:12 год.

Враховуючи, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання обов`язковою не визнавалась; сторони повідомлялися про день, час та місце розгляду справи; позивач та відповідач-1 не скористалися правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників позивача та відповідача- та представника прокуратури..

У судовому засіданні, яке відбулося 29.09.2021, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представника апелянта та прокуратури, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2019 на веб-порталі публічних закупівель Prozorro Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" було оприлюднено оголошення №UA-2020-01-23-001498-а про намір здійснити закупівлю фруктових та овочевих соків обсягом 5500 літрів зі строком поставки 30 календарних днів і очікуваною вартістю 124 065,00 грн. та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.

За результатом тендерної закупівлі з переможцем торгів Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" укладено договір №6 від 14.02.2020, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити (виконати, надати) та передати у власність замовника товари (роботи, послуги), зазначені в специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується прийняти товари (роботи, послуги) та оплатити їх на умовах, визначених цим договором.

За умовами пункту 1.2 договору товар повинен відповідати технічним вимогам (технічній специфікації) (додаток №1) КЕКВ 2230 ДК 021:2015-15320000-7 фруктові та овочеві соки.

Загальна сума договору 114 510,00 грн., ПДВ - 19 085,00 грн. (пункт 2.13 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання її сторонами та діє до 31.12.2020 і до повного виконання їх зобов`язань (пункт 9.1 договору).

Специфікацією від 14.02.2020 до договору відповідачі погодили поставку наступного товару: соки фруктові натуральні, кількість - 3 850 літрів, ціна з ПДВ за 1 літр - 20,82 грн., сума з ПДВ - 80 157,00 грн.; сік томатний, кількість - 1 650 літрів, ціна з ПДВ за 1 літр - 20,82 грн., сума з ПДВ - 34 353,00 грн.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" поставлено, а Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" прийнято товар на загальну суму 45 970,56 грн. за ціною 20,82 грн./л. соку та в кількості 2 208 літрів, що підтверджується видатковими накладними № 1817 від 18.02.2020 на суму 40 474,08 грн., №3202 від 02.04.2020 на суму 2 998,08 грн., №5302 від 14.05.2020 на суму 2 498,40 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" звернулося із листом №438 від 01.06.2020 до Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" з пропозицією збільшити ціну товару до 22,86 грн./л. у зв`язку з підвищенням ціни виробника товару.

Між відповідачами укладено додаткову угоду №6 від 01.06.2020 до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди збільшити ціну за одиницю товару з 02.06.2020 не більше ніж на 10% та внести зміни до договору. Вартість за одиницю товару буде становити: соки фруктові натуральні - 22,86 грн./л.; сік томатний - 22,86 грн./л. Сума договору залишається без змін.

На виконання додаткової угоди до договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" поставлено, а Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" прийнято товар на загальну суму 68 539,44 грн. за ціною 22,86 грн./л. у кількості 2 998,22 літрів, що підтверджується видатковими накладними №5598 від 16.06.2020 на суму 1 920,24 грн., №5935 від 07.07.2020 на суму 10 972,80 грн., №6359 від 11.08.2020 на суму 23 042,88 грн., № 9752 від 03.11.2020 на суму 32 603,52 грн.

Комунальний заклад "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" повністю оплатив прийнятий товар, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Керівником Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області заявлено позов в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсною додаткову угоду №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків, укладену між Комунальним закладом "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на користь Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" 6 116,37 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції станом на час укладення договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" обґрунтовує необхідністю збільшення ціни значним підвищенням закупівельних цін на ринку, на підтвердження чого надало: лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 06-11/1566-20 від 12.05.2020 про середні споживчі ціни на продукти харчування по Дніпропетровській області за квітень 2020 року; договір №10/01-20 від 10.01.2020 та видаткові накладні, укладені між відповідачем-2 та постачальником товару за зазначеним договором Товариством з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг"; ціни на соки з 20.01.2020 постачальника товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг"; лист від 20.04.2020 №56 постачальника товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг", відповідно до якого останній повідомляє про підвищення цін на соки фруктові та овочеві з 23.04.2020 від 8 до 12%; ціни на соки з 23.04.2020 постачальника товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг"; лист Товариства з обмеженою відповідальністю " Консервний завод Чумаки", яким останній зазначає, що з 02.04.2020 ціни на соки фруктові та овочеві збільшено на 10%.

Як убачається з пункту 3.3 договору №10/01-20 від 10.01.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" та постачальником товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг", ціна на товар фіксується на момент підписання цього договору та не підлягає зміні в односторонньому порядку протягом дії цього договору. Зміна ціни допускається тільки за наявності письмової згоди сторін. Однак, ані самим договором, ані додатками до нього сторони не узгодили фіксовану ціну товару.

Місцевим господарським судом зазначено, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" роздруківки ціни соків постачальника за цим договором Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг" містять лише інформацію про ціновий діапазон на соки фруктово-ягідні та томатні саме цього підприємства з 23.04.2020 (від 22,47 грн./л. до 22,60 грн./л.) у порівняні з цінами на 20.01.2020 (від 20,42 грн./л. до 20,74 грн./л.) та жодним чином не підтверджують коливання ціни на предмет закупівлі за договором на ринку в цілому; лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод Чумаки" (м. Дніпро) з інформацією про збільшення з 02.04.2020 цін на соки фруктові та овочеві на 10%, то ці відомості також відображають лише цінову політику цього підприємства, не містять взагалі жодних відомостей про грошовий еквівалент ціни на соки й не стосуються ситуації щодо коливання цін на ринку.

Надаючи оцінку листу Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 06-11/1566-20 від 12.05.2020 про середні ціни на продукти харчування по Дніпропетровській області у квітні 2020 року, місцевим господарським судом зазначено, що він не може бути належним доказом ринкового коливання ціни на предмет закупівлі за спірним договором, оскільки цей лист, зокрема, не містить інформації про ціну на соки томатні та характеризує ситуацію лише по Дніпропетровській області.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, ринок товару не може обмежуватися певним регіоном. Також інформація сформована про ціни лише за квітень 2020 року, тоді як під коливанням ціни на ринку у контексті предмета спору у цій справі слід розуміти значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим, що, у свою чергу, потребує порівняння цін на соки з моменту укладення спірного договору (14.02.2020) та на дату укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020.

Водночас, прокурором надано лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 06-08/3303-20 від 15.10.2020 та додаток до цього листа, відповідно до яких середні споживчі ціни на соки фруктово-ягідні по Дніпропетровській області становили: лютий 2020 року - 25,50 грн./л.; березень 2020 року - 25,65 грн./л.; квітень 2020 року - 25,64 грн./л.; травень 2020 року - 25,76 грн./л.; червень 2020 року - 26,12 грн/л.

При цьому місцевим господарським судом зазначено, що станом на час укладення відповідачами додаткової угоди № 6 від 01.06.2020 статистичні показники споживчих цін сформовані ще не були.

Порівнюючи ціни на соки фруктово-ягідні у період з лютого по травень 2020 року, не вбачається значного коливання цін; збільшення ціни за цей період відбулося лише на 0,26 грн. та не відноситься до цінового діапазону, в межах якого відбувалося укладення договору №6 від 14.02.2020 (20,82 грн./л.) та додаткової угоди №6 від 01.06.2020 (22,86 грн./л.).

Порівнюючи ціни на соки за договором та спірною додатковою угодою між сторонами (відповідачами), місцевий господарський суд дійшов до висновку, що середні споживчі ціни по Дніпропетровській області у період з лютого по травень 2020 року не були визначальними для укладення цих правочинів, оскільки як на момент укладення самого договору, так і змін до нього сторони приймали до уваги інші ціни, які значно менші.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач-2 не довів коливання ціни на предмет закупівлі на ринку за договором на час укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020; чому запропоноване ним підвищення цін за спірною додатковою угодою є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Важливість з`ясування цієї обставини під час вирішення спору щодо збільшення ціни на предмет закупівлі з підстав коливання цін на ринку вбачається з висновку об`єднаної палати Верховного Суду у її постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

За висновком місцевого господарського суду, укладаючи додаткову угоду №6 від 01.06.2020, відповідачі порушили пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, порушення при укладенні оспорюваної додаткової угоди пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для визнання такої додаткової угоди недійсною.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди №6 від 01.06.2020.

Апелянт не погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, посилаючись на правомірність укладення сторонами спірної додаткової угоди з огляду на підвищення цін на товар більше ніж на 10%. Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" вказує, що не є виробником товарів, з метою виконання зобов`язання за договором поставки уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Стор Трейдінг" договір на поставку соків за ціною 20,58 грн. з ПДВ, однак 20.04.2020 постачальник повідомив про підвищення ціни, що унеможливило виконання зобов`язання за договором №6 від 14.02.2020 про постачання фруктових та овочевих соків. На підтвердження збільшення ціни за одиницю товару на 10% відповідачем-2 надані лист від постачальника та нову редакцію специфікації, лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 12.05.2020 №06-11/1566-20, що, на думку апелянта, є достатнім для укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020. Також апелянт звертає увагу, що наданий прокурором лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 06-08/3303-20 від 15.10.2020 та додаток до цього листа стосуються фруктово-ягідних соків, а спірна угода стосується, в тому числі овочевих соків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою регулювання, передбаченого статтею 36 Закону "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Між тим, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідачем-2 не доведено коливання ціни на предмет закупівлі на ринку за договором на час укладення додаткової угоди №6 від 01.06.2020; не доведено, чому запропоноване ним підвищення цін за спірною додатковою угодою є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта щодо неправильного застосування місцевим господарським судом частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, станом на час виникнення спірних відносин) у спірних правовідносинах.

За приписами частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Керівником Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на користь Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" 6 116,37 грн. надмірно сплачених грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 дійшов висновку, що оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України, а стаття 1212 Цивільного кодексу України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За частиною першою статті 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Нікчемність додаткової угоди № 6 від 01.06.2020 означає, що зобов`язання сторін регулюються договором № 6 від 14.02.2020, відповідно до якого відповідач-2 повинен був поставити у строк до 31.12.2020 сік у кількості 5 500 літрів на загальну суму 114 510,00 грн. за ціною 20,82 грн./л., з яких: соки фруктові натуральні - 3 850 літрів на суму 80 157,00 грн.; сік томатний - 1 650 літрів на суму 34 353,00 грн.

Фактично відповідач-2 поставив відповідачу-1 сік у кількості 5 206,22 літрів на загальну суму 114 510,00 грн., тобто на 293,78 літрів менше (5500 - 5206,22 = 293,78), що становить 6 116,50 грн. (293,78 х 20,82 = 6116,50).

Відповідно, отримана відповідачем-2 оплата за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню в межах заявленої прокурором суми - 6116,37 грн. на підставі частини першої статті 670 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, які відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній в постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Також в апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне визначення позивача у справі та недотримання прокурором обов`язкової процедури, передбаченено частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", з огляду на те, що розпорядником коштів Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" є Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, який є самостійною юридичною особою; відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або Держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів Держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза Інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів Держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Аналіз положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їx захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямовані на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №905/803/18).

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства i конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (пункт 54 рішення).

Крім того, Консультативна Рада Європейських прокурорів (далі - КРСП), створена Комітетом міністрів 13.07.2005 для підготовки висновків з питань, які стосуються прокурорської служби, та сприяння ефективному впровадженню Рекомендацій REC (2000) 19 Комітету міністрів Ради Європи Державам-членам "Про роль прокуратури в системі кримінального судочинства", наголосила, що з перших засідань Генеральні прокурори Європи зрозуміли, що втручання прокуратури за межами кримінальної сфери може виправдовуватися лише її загальними завданнями діяти "від імені суспільства та у державних інтересах, забезпечувати застосування закону", як це завдання визначається у Рекомендації №R(2000)19, i що такі функції не можуть ставити під сумнів принцип розподілу повноважень законодавчої, виконавчої та судової гілок влади або той факт, що лише компетентні суди можуть вирішувати спори, заслухавши обидві сторони.

Відповідно до висновку №3 (2008) КРЄП "Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права" необхідно зважати на те, щоб держави, у яких прокурорські служби виконують функції за межами сфери кримінального права, забезпечували реалізацію цих функцій, у відповідності, з поміж інших, з такими принципами, як ці функцій реалізуються від імені суспільства та у державних інтересах з метою забезпечення застосування права із дотриманням основних прав та свобод у межах компетенції, наданої прокурорам за законом, Конвенцією про захист прав людини i основоположних свобод та прецедентним правом ЄСПЛ.

Непідтримка прокуратурою однієї зі сторін безумовно може бути виправданою за належних обставин, наприклад для захисту прав вразливих груп - дітей, інвалідів тощо, які вважаються нездатними захищати свої інтереси самостійно, або коли захисту потребують державні інтереси (рішення від 15.01.2009 у справі Menchinskaya v.Russia, application no. 42454/02, параграф 35).

Згідно з пунктом 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 19.09.2012, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання частин третьої, четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", з метою отримання у строк до 19.10.2020 інформації про застосування Дніпропетровською обласною радою заходів, у тому числі у судовому порядку, щодо визнання недійсною укладеної між відповідачами додаткової угоди № 6 від 01.06.2020, прокурор звернувся до обласної ради з відповідним запитом №04/41/1-1052вих20 від 09.10.2020 та повідомленням про те, що у разі невжиття зазначених заходів прокурором будуть застосовані представницькі повноваження на захист інтересів держави.

Дніпропетровська обласна рада листом №вих-3663/0/2-20 від 19.10.2020 повідомила прокурора, що вона не зверталася до суду з позовною заявою про визнання недійсною додаткової угоди № 6 від 01.06.2020 до договору №6 від 14.02.2020, оскільки фінансово-господарська діяльність Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" здійснюється відповідно до кошторису, який затверджується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення й головним розпорядником коштів зазначеного комунального закладу визначено департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження №12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

За змістом Статуту Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" заклад заснований на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради (далі - орган управління майном). Організаційно-методичне забезпечення та впровадження державної політики у сфері діяльності закладу здійснюється департаментом соціального захисту населення обласної державної адміністрації.

Відповідно до пункту 3.3 Статуту джерелами фінансування закладу є видатки обласного бюджету, добровільні пожертвування, благодійні внески юридичних та фізичних осіб, інші джерела, не заборонені законодавством.

Фінансово-господарська діяльність закладу провадиться відповідно до кошторису та штатного розпису, які затверджується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (пункт 3.4 Статуту).

Згідно з пунктом 3.7 Статуту заклад є неприбутковою організацією відповідно до чинного законодавства.

Майно закладу є спільною власністю територіальних громад Дніпропетровської області й закріплюється за ним на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, заклад володіє, користується зазначеним майном, вчиняючи щодо нього дії, які не суперечать чинному законодавству України та статуту. Розпорядження закріпленим за закладом майном здійснюється з дозволу Органу управління майном (пункт 4.2 Статуту).

За змістом пункту 7.1 Статуту основним джерелом формувань фінансових ресурсів закладу є кошти обласного бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Статуту фінансово-господарська діяльність закладу здійснюється відповідно до кошторису, що затверджується департаментом соціального захисту населення облдержадміністрації.

Отже, саме Дніпропетровська обласна рада є органом управління та розпорядження майном Комунального закладу "Поливанівський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради". Основним джерелом формувань фінансових ресурсів та видатків цього закладу є кошти обласного бюджету.

В підтвердження обґрунтованості звернення із відповідним позовом прокурором також зазначено, що Дніпропетровська обласна рада не виконує свої обов`язки щодо внутрішнього контролю за використанням коштів місцевого бюджету, а Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації є головним розпорядником коштів, проте не наділений жодними повноваженнями щодо контролю за їх виростанням.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що прокурор визначив Дніпропетровську обласну раду як належного позивача у справі.

Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про доведеність прокурором законних підстав для представництва інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної ради у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 у справі №904/66/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021 у справі №904/66/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровська перлина".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повна постанова складена 30.09.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус