ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/10714/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Любимівської сільської ради "Господар" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 (повний текст складено 25.06.2020, суддя Фещенко Ю.В.) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 904/10714/16

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро) в особі Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро);

позивач 1: Дніпропетровська обласна рада (м. Дніпро)

позивач 2: Комунальний заклад "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро)

до відповідача: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (м. Дніпро)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області)

про визнання недійсним розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки"

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Дніпропетровська місцева прокуратура № 3 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради (позивач-1) в особі Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради (позивач-2) із позовною заявою до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якій просила суд визнати недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки".

Позовні вимоги обґрунтовано таким.

Комунальному закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради, на підставі державного акту ІІ-ДП № 007739 від 06.03.1998, виданого Дніпропетровською районною радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, належало право постійного користування земельною ділянкою площею 176,8 га на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району для ведення підсобного господарства.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації "Про вилучення земельної ділянки з постійного користування" № 1750-р від 15.12.2006, земельна ділянка площею 20 га була вилучена з постійного користування пансіонату, переведена в землі запасу.

Надалі, розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" було вилучено земельну ділянку загальною площею 176,800 га, яка знаходилась у користуванні Дніпропетровського будинку-інтернату для престарілих та інвалідів на території Любимівської сільської ради, для ведення підсобного господарства, та переведено її до земель запасу Любимівської сільської ради.

Прокурор посилався на те, що Дніпропетровська районна державна адміністрація вийшла за межі наданих законом повноважень, оскаржуване розпорядження прийнято з порушенням статті 19 Конституції України, статей 122, 142, 149 Земельного кодексу України, що є підставою для визнання такого розпорядження недійсним.

Також, у позовній заяві прокурором обґрунтовано підстави звернення із вказаним позовом до суду, а саме: наявність порушення інтересів держави (територіальної громади), нездійснення їх захисту органом місцевого самоврядування в особі створеного ним комунального закладу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Так, позивач-1 та позивач-2 тривалий час не звертались до господарського суду з позовом про відновлення їх порушених прав, а саме: про визнання вказаного вище розпорядження про вилучення земельної ділянки недійсним, що призвело до порушення майнових інтересів держави щодо користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16 позовні вимоги Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання недійсним розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" задоволено у повному обсязі, визнано недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки".

Рішення обґрунтовано тим, що спірне розпорядження було прийнято з порушенням ст.ст. 142,149 Земельного кодексу України, оскільки припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки, отже, відповідне рішення про припинення права постійного користування мало приймати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а не Дніпропетровська районна державна адміністрація, яка відповідно до частини 5 статті 149 Земельного кодексу України має повноваження лише щодо вилучення земельних ділянок для суспільних та інших потреб, а не на припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача.

Оскаржуване розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" свідчить про наявність обставин саме вилучення відповідачем земельної ділянки, що знаходилась у користуванні позивача-2, а не припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача. При цьому, позивач-2 не надавав згоду на вилучення зазначеної земельної ділянки, питання вилучення земельної ділянки, яка була надана позивачу-2 у постійне користування, у судовому порядку також не вирішувалось. Заява про добровільну відмову від земельної ділянки була відкликана відповідачем-2, що також було враховано судом під час ухвалення рішення у справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 апеляційну скаргу Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16 задоволено частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16 скасовано, позовну заяву Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради до відповідача Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (с. Любимівка, Дніпровського району, Дніпропетровської області) про визнання недійсним розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2021 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 скасовано, справу №904/10714/16 передано до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2021 апеляційну скаргу Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16 залишено без змін.

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство Любимівської сільської ради "Господар" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 904/10714/16, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги КП «Господар» зазначає, що під час апеляційного перегляду судом не досліджувались та не з`ясовувались фактичні дані з набуття права постійного користування на спірні земельні ділянки іншою особою КП «Господар» Любимівської сільської ради.

- КП «Господар» утворено Любимівською сільською радою з метою здійснення комерційної та виробничо-господарської діяльності;

- Комунальне підприємство не було учасником справи, оскільки не мало прав на спірні земельні ділянки, і не було обізнане про наявність провадження у справі №904/10714/16, а про судове рішення, що набуло чинності 21.04.2021, дізналось тільки 26.04.2021 від Любимівської сільської ради;

- КП «Господар» отримано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок з кадастровим номером :02:006:0002 площею 148,7251 га, кадастровим номером :02:010:0009 площею 20 га на підставі рішення 6 сесії VIII скликання №210/1-6/VIII та № 210/2-6/VIII від 15.03.2021;

- КП «Господар» набуло право постійного користування земельними ділянками з кадастровим номером :02:006:0002 площею 148,7251 га, кадастровим номером :02:010:0009 площею 20 га на підставі рішення 7 сесії VIII скликання №284-7/VIII та № 285-7/VIII від 15.04.2021 Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області;

- На час передачі спірних земельних ділянок у постійне користування КП «Господар» за Комунальним підприємством «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР не було зареєстровано права постійного користування спірними земельним ділянками. Жодні обмеження та заборони щодо розпорядження Любимівською сільською радою спірними земельним ділянками комунальної власності на момент передачі їх КП «Господар» були відсутні.

- Право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 20.04.2021 право постійного користування земельними ділянками зареєстровано за КП «Господар».

- Задоволення позовних вимог у справі №904/10714/16 та визнання недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної держадміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 «Про вилучення земельної ділянки» не призведе до відновлення прав позивача, а ухвалене рішення неможливо буде виконати з огляду на те, що право постійного користування спірними ділянками зареєстровано за КП «Господар».

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор зазначив, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 904/10714/16 - без змін.

Відповідно до Статуту Комунального підприємства Любимівської сільської ради «Господар», затвердженого рішенням Любимівської сільської ради від 15.02.2019 №554, Комунальне підприємство Любимівської сільської ради «Господар» засноване на комунальній власності згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» і підпорядковане Любимівській сільській раді. Місце знаходження та адреса підприємства: 52042, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Садова, буд. 1

Тобто, твердження апелянта про необізнаність щодо рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі №904/10714/16 та перебування справи на розгляді в Центральному апеляційному господарському суді спростовується тим, що засновником і власником КП «Господар» є Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, яка знаходиться за тією ж самою адресою.

Також, на момент звернення КП Любимівської сільської ради «Господар» до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області з клопотанням про передачу у постійне користування земельних ділянок комунальної власності Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер :02:006:0002 загальною площею 148,7251 га та кадастровий номер :02:010:0009 загальною площею 20,0000 га, а саме 01.03.2021 існувало не скасоване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі №904/10714/16, яким визнано недійсним розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 «Про вилучення земельної ділянки».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2021 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 скасовано, справу №904/10714/16 передано до апеляційного суду для продовження розгляду апеляційної скарги Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020.

Тобто, на момент звернення з клопотанням КП Любимівської сільської ради «Господар» 01.03.2021 та в подальшому при розгляді на сесії 15.03.2021 питання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у постійне користування Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області була обізнана про наявність нескасованого рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі №904/10714/16, яким визнано недійсним розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 «Про вилучення земельної ділянки» та всупереч інтересам постійного землекористувача Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР прийняло рішення про передачу

спірних земельних ділянок у постійне користування КП Любимівської сільської

ради «Господар».

Таким чином, суд першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновків, що під час прийняття Розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації від 09.07.2015 № Р-428/0/291-15 порушено норми статей 142 та 149 Земельного кодексу України. Жодні доводи апеляційної скарги не спростовують такі висновки суду та незаконність Розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації від 09.07.2015 № Р-428/0/291-15, яке винесено з порушенням вимог законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач-2 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду та постанову Центрального апеляційного господарського суду залишити без змін.

КП «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» не погоджується з твердженням апелянта про те, що на момент звернення з апеляційною скаргою право постійного користування земельними ділянками мають одночасно дві юридичні особи (апелянт та КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР), оскільки відповідно до положень ст. 125 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

На час прийняття рішення судом апеляційної інстанції право постійного користування спірними земельними ділянками за позивачем не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Відомості про державну реєстрацію іншого речового права». Тобто, станом на 21.04.2021 позивач ще не мав права постійного користування спірними земельними ділянками.

Після отримання рішення суду апеляційної інстанції позивач почав готувати документи щодо реєстрації права постійного користування для подачі державному реєстратору, однак з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірні земельні ділянки 29.04.2021 позивачу-2 стало відомо, що 20.04.2021 право постійного користування на спірні земельні ділянки зареєстровано за апелянтом. Підставою для реєстрації права постійного користування стали рішення Любимівської сільської ради від 15.04.2021 за №284-7/VIII та № 285-7/VIII

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить розглянути апеляційну скаргу відповідно до вимог чинного законодавства.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Любимівської сільської ради "Господар" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 23.06.2021 о 16:00 год.

У судовому засіданні 23.06.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги у судове засідання на 11.08.2021 о 14:15 год., про що сторін повідомлено ухвалою.

У судовому засіданні 11.08.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги у судове засідання на 20.09.2021 о 10:00 год.

У судовому засіданні 20.09.2021 прокурор відділу та представники позивачів, Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надали пояснення у справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства; інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора відділу та представників позивачів, Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Так, приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

За приписами частини 1 статті 254 ГПК України правом апеляційного оскарження наділені учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, особи, які не брали участі у справі, також мають право подавати апеляційні скарги на таке рішення суду, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. При цьому обов`язковою умовою для наявності такого права є вирішення судом у справі питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки. У такому разі особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї такого права, обґрунтувавши наявність трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) права, (2) інтереси та (3) обов`язки. У свою чергу суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватись прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братись до уваги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст. 254, 272 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Комунальне підприємство Любимівської сільської ради "Господар" не є стороною або учасником у справі № 904/10714/16.

Комунальне підприємство Любимівської сільської ради "Господар" в апеляційній скарзі посилається на правомірність набуття ним права постійного користування земельними ділянками кадастровий номер :02:006:0002 загальною площею 148,7251 га та кадастровий номер :02:010:0009 загальною площею 20,0000 га, і вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16, яким визнано недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 «Про вилучення земельної ділянки», порушує його законні права та інтереси як належного землекористувача.

Під час розгляду апеляційної скарги судом встановлено таке.

На початку 2021 року КП «Господар» звернулось до Любимівської сільської ради із клопотанням про передачу у постійне користування земельних ділянок кадастровий номер :02:006:0002 загальною площею 148,7251 га та кадастровий номер :02:010:0009 загальною площею 20,0000 га.

На час звернення КП «Господар» із клопотанням про передачу у постійне користування земельних ділянок комунальної власності Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер :02:006:0002 загальною площею 148,7251 га та кадастровий номер :02:010:0009 загальною площею 20,0000 га, за даними Державного земельного кадастру інформація про будь-які речові права на зазначені земельні ділянки була відсутня, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 253504014 та 253498455 від 20.04.2021, доданими до апеляційної скарги.

Рішеннями 6 сесії VIII скликання № 210/1-6/VIII та № 210/2-6/VIII від 15.03.2021 Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Комунальному підприємству «Господар» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок кадастровий номер :02:006:0002 загальною площею 148,7251 га та кадастровий номер :02:010:0009 загальною площею 20,0000 га з метою їх подальшої передачі у постійне користування.

Надалі, рішеннями 7 сесії VIII скликання № 284-7/VIII та № 285-7/VI 11 від 15.04.2021 Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області затверджено розроблену технічну документацію та зазначені земельні ділянки передані у постійне користування Комунальному підприємству Любимівської сільської ради «Господар». Станом на 20.04.2021 право постійного користування земельними ділянками зареєстровано за Комунальним підприємством Любимівської сільської ради «Господар».

З огляду на те, що на час розгляду відповідного клопотання Комунального підприємства Любимівської сільської ради «Господар» про надання дозволу на розробку технічної документації та на дату затвердження цієї технічної документації Любимівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області і передачу земельних ділянок у постійне користування КП «Господар» жодних обмежень щодо розпорядження спірними земельними ділянками не існувало, Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області правомірно розпорядилась належними їй на праві комунальної власності земельними ділянками.

Окрім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 14 Конституції України).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають в тому числі підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування унормовано ст. 123 Земельного кодексу України.

Так, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відбувається вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно цієї статті у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частинами 1, 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно- приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

З аналізу наведених положень чиного законодавства та доданих до апеляційної скарги доказів у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що рішення 6 сесії VIII скликання № 210/1-6/VIII, № 210/2-6/VIII від 15.03.2021 та 7 сесії VIII скликання № 284-7/VIII, № 285-7/VIII від 15.04.2021 Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області є законними, чинними, дійсними, однак правовідносини у справі не стосуються скаржника, який станом на час прийняття оскаржуваного рішення не мав спірної земельної ділянки.

Cудове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватись прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братись до уваги.

У вирішенні цього питання суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Предметом позову у справі № 904/10714/16 є визнання недійсним розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" у КП «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР, яким:

- вилучено земельну ділянку площею 176,800 га, яка знаходиться в користуванні Дніпропетровського будинку інтернату для престарілих та інвалідів на території Любимівської сільської ради, для ведення підсобного господарства, згідно з державним актом на право постійного користування серії ІІ-ДП № 007739, яка розташована за межами населеного пункту на території Любимівської сільської ради та переведено її до земель запасу Любимівської сільської ради;

- державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ДП № 007739, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1172 від 06.03.1998, визнано таким, що втратив чинність.

В оскаржуваному розпорядженні відсутні відомості стосовно прав або обов`язків скаржника КП «Господар» як особи, чиї права та (або) інтереси зачіпає розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки" визнано недійсним, оскільки дане розпорядження прийняте з порушенням норм права, що підлягали застосуванню на час прийняття даного розпорядження.

Апеляційним господарським судом встановлено, що на момент винесення рішення господарським судом 23.06.2020 будь-які відомості щодо наявності у КП «Господар» прав постійного користування спірними земельними ділянками, вилученими у КП «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» розпорядженням № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015, були відсутні, адже за наданою скаржником інформацією (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) право постійного користування спірними землями за КП «Господар» зареєстровано 20.04.2021.

Тобто, під час розгляду справи №904/10714/16 скаржник не набув статусу сторони або учасника справи, питання про права якого вирішив місцевий господарський суд.

Приписи статті 272 ГПК України регламентують порядок розгляду апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Так, згідно з ч. 1 ст. 272 ГПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу.

При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Апеляційним господарським судом встановлено, що скаржник КП Любимівської сільської ради «Господар» не набув статусу учасника у справі № 904/10714/16, питання щодо прав та інтересів скаржника, пов`язаних з визнанням недійсним розпорядження № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015, судом не вирішувалось.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Згідно з ч. 2 наведеної статті про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За викладених вище обставин, оскільки права Комунального підприємства Любимівської сільської ради «Господар» оскаржуваним рішенням не порушені та рішення стосовно прав та обов`язків скаржника судом не приймалось, то відповідно скаржник не наділений процесуальний правом на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16, а відтак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Любимівської сільської ради «Господар» підлягає закриттю.

Предметом судового розгляду є порушення вимог закону під час винесення розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № Р-428/0/291-15 від 09.07.2015 "Про вилучення земельної ділянки", тому висновки щодо законності рішень 6 сесії VIII скликання № 210/1-6/VIII, № 210/2-6/VIII від 15.03.2021 та 7 сесії VIII скликання № 284-7/VIII, № 285-7/VIII від 15.04.2021 Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області не спростовують доводи суду першої інстанції, викладені в рішенні від 23.06.2020, і не доказують, що вищезазначеним судовим рішенням вирішувалось питання про права та обов`язки скаржника.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 264 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Любимівської сільської ради "Господар" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/10714/16.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 27.09.2021

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко

Суддя А.Є. Чередко