ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" серпня 2021 р. м. Київ Справа №910/20931/20

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали

За позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. гора, вул. Бориспіль-7)
ДоПриватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4)
Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача
Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 50)
Простягнення 31346,33 грн.
встановив:

До Господарського суду Київської області від Господарського суду міста Києва в порядку ст. 31 Господарського процесуального кодексу України надійшли матеріали справи №910/20931/20 за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про стягнення 31346,33 грн, з яких 23892,97 грн основного боргу, 1738,76 грн пені, 5017,51 грн штрафу, 406,34 грн 3% річних та 290,75 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем, як орендарем, своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати на рахунок балансоутримувача, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, штраф, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2021 прийнято справу №910/20931/20 до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

До Господарського суду Київської області від третьої особи надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що між нею та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.01.2015 №1651, відповідно до умов якого відповідачу передано частину твердого покриття майданчика для засобів перонної механізації загальною площею 180.0 кв.м., що розташоване за адресою, Київська обл., м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Зазначений договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, а саме з 23.01.2015 по 23.12.2017 та відповідно до п.6 додаткової угоди №1 від 23.11.2018 до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 строк дії вказаного договору було продовжено строком на 2 роки 11 місяців, до 23.11.2020. Також третя особа зазначає, що у зв`язку з прийняттям 03.10.2019 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в новій редакції), відповідач звернувся до неї з заявою про продовження вказаного договору оренди, проте у зв`язку з наявною у відповідача заборгованістю з орендної плати більше ніж за 3 місяці вказана обставина може бути підставою для відмови в продовженні строку дії договору відповідно до статті 19 вказаного Закону. Крім того, третя особа зазначає що відповідач звернувся до нього з заявою від 21.04.2020 №02.2-09-51 про звільнення від орендної плати на період дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України. Листом від 12.10.2020 №50-02.02-4274 третя особа відмовила відповідачу в перерахунку орендної плати за користування нерухомим майном у вищезазначений період, так як використання орендованого державного майна (розміщення модуля побутового призначення) за договором оренди не підпадає під критерії, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину».

До Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з лютого по червень 2020. Як зазначає відповідач він є транспортним підприємством з повітряного перевезення пасажирів, що є його основним видом діяльності відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. На переконання відповідача, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» нарахування орендної плати під час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2, у спірний період має здійснюватись у розмірі 50%. Враховуючи положення зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, відповідач звертався до третьої особи з листами та заявами від 02.03.2020 №01.3.1/10-52, від 21.04.2020 №02.2-09.51 та від 13.10.2020 №01.3.1-10/120 щодо коригування орендної плати за договором оренди, проте третя особа листом від 12.10.202 №50-02.02-4274 відмовила у перерахунку орендної плати за договором оренди, а позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 29.09.2020 №35-28/5-193.

Крім того, як стверджує відповідач, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Розпорядження від 14.03.2020 №287-р та постанови від 23.03.2020 №228 «Питання перевезень авіаційним транспортом» під час дії карантинних заходів на всій території України запроваджено ряд заборон, у зв`язку з чим відповідач не міг використовувати орендоване нерухоме майно за його призначенням. При цьому, згідно з п.14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» від 11.03.2020 №211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони. За вказаних обставин відповідач вважає, що плата за договором оренди у спірному періоді підлягає зменшенню до обсягу витрат на утримання майна.

Відповідач зазначає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній укладений у письмовій формі договір оренди нерухомого майна. В той же час, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.01.2015 №1651 укладено між відповідачем та третьою особою, та в силу положень зазначеного договору, позивач, як балансоутримувач нерухомого майна, має право на орендну плату у розмірі 30%. Також відповідач вказує на те, що у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат, позаяк при нарахуванні помісячного розміру орендної плати її розмір коригувався на індекс інфляції, а відтак, в силу норм чинного законодавства, подвійне нарахування індексу інфляції на прострочену суму грошового зобов`язання забороняється.

До Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача, викладених у відзиві, заперечує, мотивуючи тим, що відповідач у період дії карантину та у спірному періоді здійснював свою підприємницьку діяльність, зокрема, щодо перевезення пасажирів та вантажів авіаційним транспортом, а відтак доводи відповідача про неможливість користування орендованим нерухомим майном є хибними. Крім того, заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що відповідач в силу ст.32 Закону України «Про транспорт» підпадає під визначення «Авіаційний транспорт», проте окрім здійснення пасажирських перевезень відповідач також здійснює перевезення вантажів повітряним транспортом, а відтак, на переконання позивача, норми постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» не поширюються на відповідача, оскільки вони стосуються орендарів, які розміщують транспорт підприємства виключно для перевезення пасажирів.

Також позивач зазначає, що жоден із прийнятих Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів, на які посилається відповідач, не забороняв йому здійснювати господарську діяльність, а тимчасове обмеження регулярних пасажирських перевезень не позбавило працівників відповідача права доступу до орендованих приміщень та їх використання за призначенням, а відповідачем доказів протилежного суду не надано. Щодо тверджень відповідача про неможливість позивачем нараховувати йому пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати на прострочену суму грошового зобов`язання позивач заперечує, зводячи свої заперечення до того, що позивачем невірно трактуються норми чинного законодавства та положення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.01.2015 №1651.

До Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, не погоджується з мотивів, аналогічних тим, що викладені відповідачем у відзиві на позов.

Відповідно до ч.1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, якими у розумінні ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, як це передбачено ч.3 ст.247 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.250 Господарського процесуального кодексу України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи доводи, правові позиції та пояснення сторін у справі, предмет та підстави позовних вимог, беручи до уваги предмет доказування у справі (обсяг та характер доказів у справі), які свідчать про складність справи та необхідність більшого часу для здійснення судового провадження з метою всебічного, об`єктивного та правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про призначення справи №910/20931/20 до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.12, 13, 234-235, 247, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Перейти до розгляду справи №910/20931/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

2. Підготовче засідання призначити на 28.10.2021 о 14:30. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108.

3. Встановити відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі реалізації ним такого права, п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

4. Встановити позивачу строк для подачі відповіді на відзив із додержанням вимог ст.166 Господарського процесуального кодексу України, у разі реалізації ним такого права, п`ять днів з дня отримання відзиву.

5. Встановити відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив із додержанням вимог ст.167 Господарського процесуального кодексу України, у разі реалізації ним такого права, п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

6. Встановити третій особі строк для подання письмових пояснень по суті позовної заяви з викладенням своїх аргументів та міркувань на підтримку або заперечення проти позову з додержанням вимог ст.168 Господарського процесуального кодексу України, у разі реалізації нею такого права, десять днів з дня отримання цієї ухвали.

7. Учасникам справи оформити письмові докази, що подаються до суду, відповідно до вимог ст.91 Господарського процесуального кодексу України, а заяви, клопотання та заперечення з процесуальних питань в письмовій формі відповідно до вимог ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

8. Викликати у підготовче засідання учасників справи, явку яких визнати обов`язковою. У разі неявки повідомити суд про причини такої неявки з документальним підтвердженням. Повноваження учасників у справі оформити відповідно до вимог ст.60 Господарського процесуального кодексу України.

9. Роз`яснити наслідки неявки у засідання учасника справи, відповідно до ч.1, 3, 4, 5 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Наслідки, визначені частинами третьою та четвертою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

10. Учасникам справи надати суду для огляду оригінали всіх документів, копії яких подані (подаватимуться) до суду, оформити письмові докази, що подаються до суду, відповідно до вимог ст.91 Господарського процесуального кодексу України, а заяви, клопотання та заперечення з процесуальних питань в письмовій формі відповідно до вимог ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

11. Попередити учасників справи про те, що відповідно до п.4 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

12. Попередити учасників у справі про майнову відповідальність, передбачену ст.135 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили 23.08.2021 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.О. Третьякова