ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" вересня 2021 р. Справа № 924/750/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 924/750/20

за позовом ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", м. Хмельницький

про стягнення 1 915 490,42 грн. вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання"

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 м.Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" м. Хмельницький про стягнення 1 915 490,42 грн. вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2020р., позовну заяву передано для розгляду судді Грамчуку І.В.

Ухвалою суду від 19.06.2020р. заяву позивача (вх.№05-08/1267/20 від 17.06.2020р.) про відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення по справі задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" м. Хмельницький про стягнення 1 915 490,42 грн. вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

23.09.2021 року представником позивача ( ОСОБА_1 ) Малькутом О.О. надіслано до суду заяву про забезпечення позову датовану 23.09.2021р., в якій просить накласти арешт на активи Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", а саме:

- нежитлове приміщення загальною площею 165,0 кв.м., що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення загальною площею 186,0 кв.м., що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2021 року вказану заяву передано для розгляду судді Вибодовському О.Д.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що, на даний Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" може ухилятися від виплати грошових коштів та повного виконання рішення, що підтверджується наданими відповідями, які на думку позивача свідчать про умисне ухилення від визначення вартості частки майна, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 . Крім того, вважає, що такі дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" свідчать про те, що за час розгляду справи в суді керівництвом підприємства будуть вживатися заходи для доведення підприємства до стану неплатоспроможності шляхом відчуження основних засобів (об`єктів нерухомості) підприємства, з метою навмисного ухилення від виплати вартості частки.

Так, станом на дату подачі позовної заяви, а саме серпень 2020р. статутний капітал ТОВ «ЖЕО» становив 335 757,00 грн., під час розгляду справ в Господарському суді Хмельницької області засновниками а також посадовими особами товариства неодноразово вчинялися ряд реєстраційних дій. А саме, зміна розміру статутного капіталу юридичної особи та зміна складу засновників (учасників) юридичної особи. Дані реєстраційні дії, а саме зміна розміру статутного капіталу та зміна складу засновників (учасників) юридичної особи почали вчинятися після того як, Позивачем було подано позовну заяву до Відповідача та справа почала розглядатися в Господарському суді Хмельницької області. Даний факт підтверджується розширеним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.06.2021р. і згідно витягу розмір статутного капіталу юридичної особи становить 44 548,00 грн., склад засновників (часників) зменшився до трьох засновників (учас

Вважає, що своїми діями відповідач навмисно зменшує розмір статутного капіталу та змінює склад засновників щоб ухилитися від виконання свого обов`язку щодо виплати вартості частини майна товариства, пропорційну частці у статутному капіталі. Також дані дії можуть призвести до стійкої неплатоспроможності товариства та в подальшому що призведе до його банкрутства.

ТОВ «ЖЕО» може ухилятися від виплати грошових коштів та повного виконання рішення, що підтверджується наданими відповідями які свідчать про умисне ухилення від визначення вартості частки майна яка підлягає виплаті ОСОБА_1 . Також, такі дії ТОВ «ЖЕО» свідчать про те, що за час розгляду справи в суді керівництвом підприємства будуть вживатися заходи для доведення підприємства до стану неплатоспроможності, шляхом відчуження основних засобів (об`єктів нерухомості) підприємства, з метою навмисного ухилення від виплати вартості частки.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний суд, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст.136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві про забезпечення позову просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", а саме:

- нежитлове приміщення загальною площею 165,0 кв.м., що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вул. Інститутська, 8/1;

- нежитлове приміщення загальною площею 186,0 кв.м., що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вул. Молодіжна, 9/1.

Слід зазначити, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В той же час обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. При цьому, заявником не надано доказів, які б підтвердили, що накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" не вплинуть на виробничу діяльність вказаної юридичної особи.

На підтвердження підставності застосування заходів забезпечення позову представником позивача надано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме:

- згідно інформаційної довідки № 270603724 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.08.2021р. вбачається що об`єкт нерухомості а саме: нежитлове приміщення загальною площею 99,2 кв.м. що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 14/3А, було відчужене відповідачам (ТОВ «ЖЕО») на користь третьої особи, а саме на користь ОСОБА_2 ;

- згідно інформаційної довідки № 270608990 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.08.2021р. вбачається що об`єкт нерухомості а саме: нежитлове приміщення загальною площею 853,5 кв.м. що знаходиться за адресом: АДРЕСА_3 , було відчужене відповідачам (ТОВ «ЖЕО») на користь третьої особи, а саме на користь ОСОБА_2 ;

- згідно інформаційної довідки № 276112731 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.09.2021р. вбачається що об`єкт нерухомості:а саме: нежитлове приміщення загальною площею 257,9 кв.м. що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 8, було відчужене Відповідачам (ТОВ «ЖЕО») на користь третьої особи, а саме на користь ТОВ «Світлам»;

- згідно інформаційної довідки № 276118954 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.09.2021р. вбачається що об`єкт нерухомості а саме: нежитлове приміщення загальною площею 100,4 кв.м. що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вулиця Курчатова, ЇВ, було відчужене Відповідачам (ТОВ «ЖЕО») на користь третьої особи, а саме на користь ТОВ «Світлам».

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю посадовими особами відповідача привезти товариство до стійкої неплатоспроможності що в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Документи, подані заявником, не містять доказів на підтвердження причин, у зв`язку з якими, на думку позивача, необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або свідчити про ефективний захист порушеного права.

Відповідно до п.4 ч.1ст.137 ГПК України одним із способів забезпечення позову є заборона іншим особам вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи надані заявником докази та запропоновані заходи забезпечення позову, суд виходить з того, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають вказаним вище ознакам.

Із змісту заяви вбачається, що заявник припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

На думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

В той же час, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ст.17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Касаційний господарський суд у Постанові КГС ВС від 30.07.2020 № 910/3836/20 звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення повинна випливати з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що ОСОБА_1 було складено нотаріальну заяву про свій вихід зі складу учасників (засновників). 18.03.2020р., нотаріальна заява про вихід з товариства вручена представнику ТОВ "ЖЕО". В супровідному листі ОСОБА_1 просила виплатити її вартість частини майна товариства пропорційну її частці у статутному капіталі, яка склала 10,4199%.

Суд наголошує, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що для вжиття заходів забезпечення позову досить обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, дотримуючись принципів здійснення господарського судочинства, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову не є обґрунтованим та доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються судом на заявника.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Ружицької Тетяни Опанасівни про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", а саме:

- нежитлове приміщення загальною площею 165,0 кв.м., що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення загальною площею 186,0 кв.м., що знаходиться за адресом: 29000 м. Хмельницький, вул. Молодіжна, 9/1 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 23.09.2021р. та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддруковано 4 прим. (рек. зповід):

1-до справи;

2-позивачу ( АДРЕСА_4 );

3- представнику позивача Малькут О.О. ( АДРЕСА_5 )

4-відповідачу (29015, м.Хмельницький, вул. Зарічанська, 8)

Виготовлено з АСДС помічник судді Т.М.Козій дата 24.09.2021р.