ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Справа № 925/887/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Пріхно Л.А.,

за участі представників сторін:

від позивача Поліщук В.О. - адвокат,

від відповідача Ганнисик О.Ю. - представник,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

Нафтогаз України, м. Київ

до Канівського комунального підприємства теплових мереж,

м. Канів, Черкаської області

про стягнення 6 083 075 грн. 15 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення з відповідача 6 083 075 грн. 15 коп., а саме: 5 123 853 грн. 84 коп. основного боргу, 248 662 грн. 84 коп. пені, 219 093 грн. 71 коп. 3% річних та 491 464 грн. 76 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №1523/1920-ТЕ-36 постачання природного газу від 27 вересня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 серпня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 11 год. 30 хв. 30 вересня 2021 року.

Відповідач у своїй письмовій заяві позов визнав повністю.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

В судовому засіданні, яке відбулося 30 вересня 2021 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/887/21.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором постачання природного газу за №1523/1920-ТЕ-36 від 27 вересня 2019 року, щодо здійснення своєчасного розрахунку за спожитий природний газ та посилався на приписи статей 526, 530, 610, 612, 549, 625 ЦК України, ст. ст.193, 230, 231 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 27 вересня 2019 року між акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Канівським комунальним підприємством теплових мереж (споживач) було укладено договір постачання природного газу за №1523/1920-ТЕ-36.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

Позивач свої зобов`язання за договором постачання природного газу виконав повністю та поставив відповідачу у жовтні 2019 року квітні 2020 року природний газ на загальну суму 21 424 496 грн. 02 коп., що підтверджується копіями актів приймання передачі природного газу та не заперечується відповідачем (а.с.36-42 т.1).

Відповідно до п. 5.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

До договору поставки природного газу сторонами вносилися зміни додатковими угодами №№1-8.

Однак відповідачем було здійснено часткову оплату поставленого природного газу в розмірі 16 300 642 грн. 18 коп., в зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 5 123 853 грн. 84 коп. боргу за поставлений газ.

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу відповідач у встановлений договором строк не виконав в повному обсязі, акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України також нараховано відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондується із ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, свій обов`язок відповідач порушив і розрахунок за фактично переданий газ до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки не здійснив.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 248 662 грн. 84 коп. пені, 219 093 грн. 71 коп. 3% річних та 491 464 грн. 76 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов`язань передбачених договором про постачання природного газу за №1523/1920-ТЕ-36 від 27 вересня 2019 року.

Нарахування заявлених до стягнення грошових коштів здійснено позивачем за зобов`язаннями, що виникли в період: жовтень 2019 року квітень 2020 року (а.с. 8-16, т. 1).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктів 5.1., 5.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначалося вище відповідач визнав позов повністю.

Відповідно до ст. ч. 4 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наведені вище обставини, суд не вбачає підстав відмовляти у прийнятті визнання відповідачем позову, а тому позов підлягає задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки суд залишає без розгляду на підставі відповідної заяви представника та визнання відповідачем позову повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 185, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж, вул. Енергетиків,30, м. Канів, Черкаської області, ідентифікаційний код 02082657 на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 5 123 853 грн. 84 коп. основного боргу, 248 662 грн. 84 коп. пені, 219 093 грн. 71 коп. 3% річних, 491 464 грн. 76 коп. інфляційних втрат та 45 623 грн. 07 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 30 вересня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович