ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 924/2/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакова І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Лисенко В.О., адвокат (довіреність від 22.12.2020 № 14-330),

відповідача - комунальне підприємство «Славутське житлово комунальне об`єднання» - Шишова Ю.С. (в порядку самопредставництва),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 (головуючий суддя Гладюк Ю.В.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 (головуючий суддя: Демидюк О.О., судді: Савченко Г.І., Павлюк І.Ю.)

у справі № 924/2/21

за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України», позивач, скаржник)

до комунального підприємства «Славутське житлово комунальне об`єднання» (далі - Підприємство, відповідач)

про стягнення суми.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулася до господарського суду Хмельницької області з позовом до Підприємства про стягнення 1 146 488,80 грн., з яких: 977 913,05 грн основний борг за неналежне виконання договору постачання природного газу від 09.10.2018 № 1527/18-БО-34, 87 056, 04 грн пеня, 48 338,38 грн 3% річних, 30 105,80 грн інфляційні втрати, 3 075,53 грн збитки.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем порушено умови договору щодо строків проведення розрахунків за наданий позивачем природний газ, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу, пеню, 3% річних, інфляційні втрати та збитки.

Представник відповідача в суді першої інстанції підтвердив сплату Підприємством основної суми боргу у розмірі 977 913, 05 грн. та заявив клопотання про зменшення пені на 50%.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 у справі № 924/2/21 закрито провадження у справі в частині стягнення 977 913, 05 грн основного боргу. В іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 87 056, 04 грн пені, 48 338, 38 грн 3% річних, 29 889, 57 грн інфляційних, 3 075, 53 грн збитків та 2 553, 80 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 29.06.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позовні вимоги у даній справі (без урахування закриття провадження у справі в частині основної заборгованості) є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково (враховуючи менший розмір інфляційних втрат). Водночас, при здійсненні перевірки поданого АТ «НАК «Нафтогаз України» розрахунку інфляційних втрат судами встановлено, що він є арифметично невірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції і постановою суду апеляційної інстанції, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн, ухвалити нове рішення про задоволення позову у зазначеній частині.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанції скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 236 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 25.08.2020 у справі № 924/534/19 та у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду у зазначених вище постановах у частині нарахування інфляційних втрат, а саме щодо нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу та індексу інфляції попереднього місяця, а також щодо необхідності округлення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми.

Доводи інших учасників справи

Від Підприємства відзив на касаційну скаргу не надходив.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

АТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та Підприємством (споживач) 09.10.2018 укладено договір № 1527/18-БО-34 (далі - договір), згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 92, 2 тис. куб. метрів (пункт 2.1. договору). Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1. договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення. (пункт 2.2. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання оформляється актом приймання-передачі (пункт 3.7. договору). Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді (пункт 3.10 договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4 942 грн за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1, 6. Згідно з пунктом 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907, 20 грн, крім того ПДВ 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9 488, 64 грн. Пунктом 5.4. договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Розділом 6 договору (Порядок та умови проведення розрахунків) встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15, 3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 8.2. договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.18 до 17.10.18 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 12.1. договору).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Також договір містить додаткові угоди:

- від 24.10.2018 № 1, якою сторони внесли зміни до розділів 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу», 3 «Порядок та умови передачі природного газу» та 12 «Строк дії договору». При цьому строк дії договору в частині реалізації газу сторони продовжили до 26.10.2018;

- від 27.10.2018 № 2, якою сторони внесли зміни до розділів 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу», 3 «Порядок та умови передачі природного газу», 5 «Ціна природного газу» та 12 «Строк дії договору». При цьому строк дії договору в частині реалізації газу сторони продовжили до 31.10.2018;

- від 07.11.2018 № 3, якою сторони, серед іншого, внесли зміни до основного договору відносно того, що: за договором може бути поставлено газ власного видобутку та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України; ціна за 1000 куб. м. газу з 01.11.2018 становить 6 235, 51 грн, крім того ПДВ 20%. Всього до сплати 7 482, 61 грн; строк дії договору продовжено до 30.11.2018;

- від 03.12.2018 № 4, якою основний договір викладено в новій редакції. При цьому: предмет договору - постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору; право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (пункт 3.1. договору); приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу (пункт 3.8. договору); ціна за 1000 куб. м. газу становить 6 235, 51 грн, крім того податок на додану вартість 20%. Усього разом з ПДВ 7 482, 61 грн (пункт 4.2. договору); оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (пункт 5.1. договору); у разі прострочення споживачем оплати відповідно до пунктів 5.1, 5.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15, 3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 7.2. договору); договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору);

- від 20.03.2019 № 5, якою сторони уточнили кількість та фізико-хімічні показники природного газу до 30.04.2019;

- від 20.03.2019 № 4/5, якою сторони передбачили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2, 3.8.2, абзац другий підпункту 3.9.2, пункти 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підпункту 5 пункту 6.2, підпункт 8 пункту 6.2, підпункт 4 пункту 6.3, абзац третій підпункту 2 пункту 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019, а пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абзац перший підпункту 3.9.2, пункт 3.9, абзац четвертий підпункт 5 пункту 6.2, абзац другий підпункту 2 пункту 6.4 цього договору з 01.03.2019 втрачають чинність;

- від 29.03.2019 № 6 якою сторони уточнили назву постачальника;

- від 24.04.2019 № 6/7, якою сторони уточнили пункт 2.1. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» та замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг газу, зазначений в таблиці цього пункту виклали в новій редакції.

Всі додаткові угоди підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу, складеними за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (включно) позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5 536 982, 46 грн виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, а саме: акт від 31.10.2018 на суму 273 585, 96 грн, акт від 30.11.2018 на суму 664 111, 74 грн, акт від 31.12.2018 на суму 1 294 581, 67 грн, акт на суму 1 061 745, 23 грн, акт від 28.02.2019 на суму 1 027 025, 92 грн, акт від 31.03.2019 на суму 836 600, 92 грн, акт від 30.04.2019 на суму 379 331, 02 грн. Всі акти підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Позивач 21.05.2019 направив відповідачу акт-претензію на суму 36 211, 94 грн про те, що за підсумками березня 2019 року різниця між замовленим обсягом газу та фактичним обсягом використаного газу за договором від 09.10.2018 № 1527/18-БО-34 перевищує 5%. Як наслідок, розрахована сума збитків на підставі пунктів 3.13 та 5.7. договору. Докази направлення та отримання вказаного листа наявні в матеріалах справи.

Позивач 27.11.2019 направив відповідачу лист від 18.11.2019 щодо перерахунку акту-претензії (щодо використання меншого обсягу газу, а ніж заявлено), де сума збитків 3 075, 53 грн. Докази направлення та отримання вказаного листа наявні в матеріалах справи.

На виконання умов договору відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем природний газ на загальну суму 977 913, 05 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором у частині оплати вартості поставленого природного газу, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 1 146 488,80 грн., з яких: 977 913,05 грн основний борг, 87 056, 04 грн пеня, 48 338,38 грн 3% річних, 30 105,80 грн інфляційні втрати, 3 075,53 грн збитки.

Судом першої інстанції встановлено, що остаточний (повний) розрахунок за поставлений газ за досліджуваний період здійснено відповідачем 31.03.2021, що підтверджується платіжними дорученнями від 31.03.2021 № 1298 та від 30.03.2021 № 1289, тобто, після пред`явлення позову, тому в зазначеній частині місцевим господарським судом закрито провадження по справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Предметом касаційного оскарження є незгода позивача з відмовою у стягненні інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн. В інших частинах прийняті судові рішення не оскаржуються жодною із сторін.

Верховний Суд звертає увагу на те, що здійснює касаційний перегляд судових рішень у цій справі лише в частині та в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. Так, скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 236 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 25.08.2020 у справі № 924/534/19 та у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду у зазначених вище постановах у частині нарахування інфляційних втрат, а саме щодо нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу та індексу інфляції попереднього місяця, а також щодо необхідності округлення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми.

Стосовно наведеного Суд зазначає таке.

Розглядаючи доводи скаржника про незаконність судових рішень щодо відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн, Верховний Суд приймає до уваги, що при розрахунку інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що «вартість грошей з індексом інфляції за попередній період» є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається «послідовність, утворена за певною закономірністю».

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці «А» на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду «Х», помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, « і-1»), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

«Х» * «і-1» - 100 грн = «ЗБ»,

де «Х» - залишок боргу на початок розрахункового періоду, «і-1» - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а «ЗБ» - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць («ЗБ» відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду («ЗБ») перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 924/534/19.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено помісячний розрахунок інфляційних нарахувань за зобов`язаннями березня та квітня 2019 року, при цьому при обчисленні інфляційних збитків за кожний наступний місяць позивачем до початкової суми заборгованості включалась вартість боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період, що повністю відповідає наведеному вище способу розрахунку інфляції.

Водночас місцевий суд, здійснив власний розрахунок інфляційних збитків на загальну суму 29 889,57 грн., з якого було виключено інфляційну складову боргу за попередній місяць. Поряд з цим, місцевим судом було використано заокруглення показника сукупного індексу інфляції до сотого числа після коми. Даний розрахунок інфляційних втрат зазначено у мотивувальній частині рішення суду від 29.04.2021. Апеляційний суд погодився з правильністю такого розрахунку місцевого суду. Внаслідок такого перерахунку сума інфляційних втрат зменшилась, у порівнянні із заявленою позивачем, на 216,23 грн. та позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог на цю суму.

Однак, суди дійшли помилкового висновку про те, що розрахунок, наданий позивачем, є арифметично невірним, в той час як позивач методологічно правильно включав до суми боргу за кожний розрахунковий місяць - суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, зменшену на суму погашення заборгованості у розрахунковому місяці.

Разом з тим, Верховний Суд не погоджується з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.

Так, зокрема, за період з червня по жовтень 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100%, а не 99,99 % (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня по жовтень 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2%, а не 101,19% - оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.

З огляду на вищевикладене, судами попередніх судових інстанцій при здійсненні перерахування індексу інфляції не враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постановах Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 924/534/19, від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, отже доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн, тому в цій частині оскаржувані судові рішенні підлягають скасуванню, з прийняттям в зазначеній частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з приписами пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Частинами першою, третьою статті 311 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене Касаційний господарський дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та скасування оскаржуваних рішень у частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн., - з прийняттям в зазначеній частині нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн. В іншій частині судові рішення підлягаю залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

Судові витрати

У зв`язку з тим, що суд частково скасовує рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції з прийняттям у цій частині нового рішення, Суд покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,24 грн за розгляд позовної заяви, 3 405,00 грн за розгляд апеляційної скарги, 4 540,00 грн за розгляд касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 311, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі № 924/2/21 скасувати в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн.

3. У скасованій частині зазначених рішення і постанови прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн.

4. В іншій частині рішення господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі № 924/2/21 залишити без змін.

5. Стягнути з комунального підприємства «Славутське житлове комунальне об`єднання» на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 216,23 грн інфляційних втрат, 3,24 грн судового збору за розгляд позовної заяви, 3 405,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги, 4 540,00 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова