Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." про вирішення питання про судові витрати у господарській справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М."
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 128 741, 47 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "В.М." (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 203 811, 94 грн., з яких: 189 447, 00 грн. - основного боргу, 2 727, 52 грн. - 3 % річних та 11 637, 42 грн. - інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 провадження у справі № 910/10083/21 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України в частині стягнення 115 773, 00 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." 2 606 (дві тисячі шістсот шість) грн 91 коп. - 3 % річних, 10 343 (десять тисяч триста сорок три) грн 03 коп. - інфляційних втрат та 228 (двісті двадцять вісім) грн 34 коп. - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." надмірно сплачений судовий збір у розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 18 коп.

13.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." надійшла заява про вирішення питання про судові витрати (надіслана засобами поштового зв`язку - 10.09.2021), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 910, 00 грн.

Отже, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М.", дослідивши матеріали справи, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

10.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "В.М." (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Тарасов та партнери» (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого виконавець зобов`язується надавати замовникові цим договором правничу допомогу, а замовник зобов`язується оплачувати зазначену правничу допомогу виконавця відповідно до умов цього договору.

Договір діє від дня підписання даного договору протягом одного року. У випадку якщо до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить у письмовому виді про свій намір припинити договірні відносини, дія даного договору продовжується ще на один рік. Подальша пролонгація договору здійснюється аналогічно (п. 7.1. договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2020 до договору про надання правничої допомоги від 10.08.2018 сторони погодили, що вартість однієї години правничої допомоги з представництва виконавцем в суді інтересі замовника як учасника господарського, адміністративного, цивільного, кримінального процесів, справи про адміністративні правопорушення, складання та подання письмових заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань та інша правнича допомога пов`язана із захистом прав та інтересів замовника в судах складає 950, 00 грн.

Замовник здійснює оплату послуг протягом 30-ти календарних днів з моменту їх надання та підписання сторонами акту прийому-передачі послуг. Підставою для оплати є рахунок-фактура, наданий відповідно до договору (п. 2 додаткової угоди).

10.09.2021 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 10.08.2018, відповідно до якого виконавець надав, а замовник прийняв наступну правничу допомогу:

- консультація та узгодження правової позиції з замовником по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" по договору поставки № 53-122-01-20-10053 від 07.10.2020 - 1900, 00 грн;

- аналіз договору поставки № 53-122-01-20-10053 від 07.10.2020, накладних, податкових накладних по договору, запитів, складання проекту претензії - 2 850, 00 грн;

- підготовка проекту позовної заяви про стягнення боргу з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за договором № 53-122-01-20-10053 від 07.10.2020, здійснення розрахунку 3 % річних та інфляційних збитків, формування реквізитів та оплати судового збору - 7 600, 00 грн;

- консультування замовника по порядку пред`явлення позовної заяви про стягнення боргу з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за договором поставки № 53-122-01-20-10053 від 07.10.2020 до суду та направлення позовної заяви з додатками відповідачу, допомога в оформленні опису вкладення - 1900, 00 грн;

- консультація замовника по ухвалі про відкриття провадження у справі № 910/10083/21 - 760, 00 грн;

- підготовка заяви про зменшення позовних вимог у спраі № 910/10083/21 - 950, 00 грн;

- підготовка клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10083/21 - 950, 00 грн.

Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги складає 16 910, 00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи що судом частково задоволені позовні вимоги, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." про вирішення питання про судові витрати - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." (вул. Івана Мазепи, буд. 4/6, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код - 24095427) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

4. В іншій частині заяви відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Щербаков