ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2783/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм", м. Мерефа
до Фізичної особи-підприємця Зінченка Олександра Миколайовича, с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області
про стягнення 181 121,86 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з фізичної особи Зінченка Олександра Миколайовича основного боргу в розмірі 97 041,78 грн., пені в сумі 77 705,42 грн., 3% річних у сумі 1 306,10 грн., інфляційних втрат у сумі 5 068,56 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 22/09/2020 від 22.09.2020 року. Судові витрати (2716,83 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.) позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позов. Запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив на позов (у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов), а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу. Також, вказаною ухвалою попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

27.07.2021 до господарського суду Харківської області від позивача у справі надійшли додаткові пояснення за вх. № 17486, в яких позивач наполягає на тому, що відповідач за договором оренди нерухомого майна № 22/09/2020 від 22.09.2020 жодного разу не сплачував орендну плату за приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та на підтвердження вказаних обставин надав банківську виписку від 23.07.2021 по рахунку ТОВ "Телур Фарм", з якої вбачається, що з початку дії договору, а саме з 22.09.2021 по даний час відповідач здійснив на рахунок позивача лише один платіж: 16.12.2020 платіжним дорученням № 160 було перераховано позивачу 6 345,85 грн відшкодування комунальних послуг, отже позивач просив долучити вказану банківську виписку та докази направлення даних пояснень з додатками відповідачу.

Суд, ознайомившись із додатковими поясненнями позивача (вх. № 17486 від 27.07.2021) визнав за необхідне прийняти їх до розгляду.

13.08.2021 до господарського суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву за вх.№ 18944, в якому відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що у зв`язку із тим, що позивачем рахунки на оплату орендної плати не виставлялись, відповідач здійснював оплату у готівковій формі через представника позивача Лісних Дар`ю Миколаївну. Протягом усього періоду оренди приміщення позивачем будь-які претензії щодо наявності боргу та необхідності його сплати відповідачу не висувались. Письмові повідомлення за вих. № 06/023 від 06.01.2021 про збільшення розміру орендної плати та за вих. № 06-03 від 06.01.2021 про дострокове розірвання договору, що надані до суду позивачем відповідач не отримував. На думку відповідача вимога позивача про сплату орендної плати за період з 10.10.2020 по 14.03.2021 є необґрунтованою та безпідставною, оскільки з 12.01.2021 по 28.01.2021 відповідач не міг користуватися орендованим приміщенням, оскільки воно було відключене від електропостачання орендодавцем (позивачем), що відповідач підтверджує нотаріально засвідченими заявами свідків: ОСОБА_2 (№893 від 30.07.2021); ОСОБА_3 (№892 від 30.07.2021); ОСОБА_4 (№894 від 30.07.2021); ОСОБА_5 (№995 від 02.08.2021). 13.01.2021 відповідач направив позивачу лист згідно накладної про відправку цінного листа з описом № 184, проте що 12.01.2021 в орендованому приміщенні відключене електропостачання та він не може користуватися приміщенням, тому орендна плата згідно ч.6 ст. 762 ЦК України сплачуватися не буде до відновлення електропостачання, проте позивач на вказаний лист не відреагував та електропостачання не відновив, що на думку відповідача свідчить про чинення позивачем перешкод у користуванні орендованим приміщенням. Представником відповідача направлено адвокатський запит за вих. № 02 від 27.07.2021 до АТ "Харківобленерго" для підтвердження факту припинення електропостачання, проте на час подання відзиву відповіді не отримано. Відповідач був змушений взяти в оренду бензиногенератор, для відновлення електропостачання, що підтверджується договором оренди обладнання № 12/21 від 12.01.2021, проте продовжити нормальну роботу не вдалося, оскільки вказане обладнання не забезпечувало повноцінним освітленням і теплом, електронне обладнання та техніка від холоду, виходила з ладу. Відповідач надав довідку з Українського гідрометеологічного центру від 30.07.2021 за № 01-18/993 за період з 12.01.2021 по 20.01.2021, за якою середньодобова температура становила -16 градусів Цельсія. Відповідач вказує, що прийняв рішення про дострокове розірвання договору, про що домовився із позивачем в усній формі. 28.01.2021 з`явилися представники позивача та відповідача, проте прийняття приміщення позивачем не відбулося, про що зазначать вищевказані свідки у своїх заявах та на акті приймання передачі приміщення від 28.01.2021 до договору оренди нерухомого майна № 22/09/2020 від 22.09.2020, що не підписаний позивачем. Також, представник відповідача надав відповідь на адвокатський запит №01 від 27.07.2021 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, яким повідомлено проте, що 28.01.2021 звернувся позивач (орендодавець), за результатами виїзду був складений протокол та взяті пояснення сторін. Крім того, відповідач зазначив, що збільшення розміру орендної плати встановлена у додатковій угоді до Договору оренди нерухомого майна № 22/09/2020 від 22.09.2020, зокрема щодо збільшення в односторонньому порядку орендної плати до 39845,00 грн протирічить пунктам 4.1. та 4.9. договору, якими встановлені його істотні умови, зокрема щодо розміру орендної плати у розмірі 3000,00 грн та збільшення щорічно розміру орендної плати лише з 13 місяця строку дії договору. Також, відповідач заперечував проти нарахованої позивачем суми пені у розмірі 77705,42 грн, оскільки на думку відповідача таке право у орендодавця виникає у разі наявності у орендаря заборгованості з компенсацій комунальних послуг, проте вказані послуги сплачено відповідачем авансом ще 16.12.2020 (у тому числі за січень 2021 року); приміщення відповідачем не використовувалось через обставини, за які він не відповідає з 12.01.2021 по 14.03.2021; фактичне приймання - передача приміщення відбулося ще 28.01.2021, а не 14.03.2021, як стверджує позивач.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надані докази надсилання вказаного відзиву на позовну заяву на адресу позивача у справі та судом встановлено, що він поданий у строк визначений судом, а тому судом прийнято відзив на позовну заяву до розгляду.

20.08.2021 до господарського суду Харківської області від позивача у справі надійшла відповідь на відзив за вх. № 19537, в якій позивач відхиляє доводи відповідача та просить позов задовольнити, зокрема позивач зазначає, що оплата готівкою про яку зазначає відповідач та через нібито, не виставлення рахунків, не витримує критики, зокрема встановлена договором орендна плата згідно пунктів 1.1., 2.1.2 та розділом 4 договору сплачується щомісячно на банківський рахунок ТОВ "Телур Фарм" і цей обов`язок орендаря не пов`язаний з виставленням рахунків. Відповідач знав номер рахунку позивача з тексту договору та навіть сплачував на цей банківський рахунок комунальні послуги згідно платіжного доручення № 160 на суму 6 345,85 грн. Позивач заперечив відключення позивачем електроенергії в орендованих приміщеннях в січні 2021 року, оскільки підтверджується з боку відповідача не належними доказами, зокрема заявами заінтересованих осіб, які є працівниками відповідача, а також якоїсь фізичної особи - підприємця, копією договору про оренду електрогенератора, офіційних документів з житлово - комунальної організації, з організації з електропостачання та відповідними актами, підписаними за участю зазначених організацій останнім не надано. Заява відповідача про повернення приміщення 28.01.2021 не відповідає дійсності, оскільки умовами договору, зокрема пунктом 2.1.8 визначено, що приміщення повертається орендарем орендодавцю у такому самому стані, в якому воно було на момент його передачі орендарю, а пунктом 3.6. договору визначено, що орендоване приміщення повертається орендодавцю в належному стані за актом, який підписується уповноваженими представниками сторін. Отже, передача орендованого приміщення не могла відбутися 28.01.2021, оскільки відповідач привів приміщення в неналежний стан: були демонтовані стеля, електропроводи, освітлювальні прилади, які до того ж представники орендаря намагалися вивезти, через що ТОВ "Телур Фарм" вимушено було звернутись за допомогою до органів поліції з відповідною заявою, відповідь надана відповідачем до відзиву на позовну заяву. Також, позивач вказав, що твердження відповідача про безпідставність підвищення орендної плати на підставі додаткової угоди не відповідає умовам договору укладеного між сторонами, зокрема додаткова угода від 22.09.2020 до Договору оренди нерухомого майна № 22/09/2020 від 22.09.2020 підписана сторонами без заперечень, а тому ії умови мають виконуватися сторонами. Розмір пені на несвоєчасну оплату орендної плати не залежить від несплати, або сплати компенсації вартості комунальних послуг, така відповідальність прямо встановлено п.6.2. договору оренди.

До відповіді на відзив позивачем надані докази надсилання вказаної відповіді на відзив на адресу відповідача у справі та судом встановлено, що вона подана у строк визначений судом, а тому судом прийнято відповідь на відзив до розгляду.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Телур Фарм» (орендодавець за договором, далі по тексту - позивач) та Фізичною особою - підприємцем Зінченко Олександром Миколайовичем (орендар за договором, далі по тексту - Відповідач) 22 вересня 2020 року був укладений договір оренди нерухомого майна № 22/09/2020 (далі по тексту - договір оренди).

Згідно п.1.1. договору, сторони погодили, що За цим Договором Орендодавець передає Орендарю для платного користування протягом строку, встановленого цим Договором, частину нежитлового приміщення (надалі - Приміщення), зазначеного в пункті 1.2. цього Договору, а Орендар зобов`язується користуватися цим Приміщенням відповідно до умов цього Договору, і оплачувати таке користування відповідно до умов та в порядку, встановлених статтею 4 цього Договору, а після закінчення строку користування, повернути його в тому ж стані, в якому він його отримав, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Приміщенням, яке є предметом цього Договору - є нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Загальна площа Приміщення, яке надається в користування складає - 107,4 квадратних метрів (п.1.2. договору оренди).

Передача Приміщення оформляється Актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками Сторін (п.3.3. договору оренди).

Згідно п.4.1. договору оренди, Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату щомісячно виключно у національній валюті України - гривні в розмірі 3000,00грн. (три тисячі гривень, 00 коп.), ПДВ не передбачений.

Сторони домовились, що на період перших 30 (тридцять) календарних днів з дати підписання Акту прийому-передачі приміщення Орендарю, орендна плата складає 100 (сто) грн., 00 коп (п.4.2. договору оренди).

Орендар сплачує орендну плату у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування суми орендної плати на поточний рахунок Орендодавця (п.4.3. договору оренди).

Згідно п.4.4. договору, орендар сплачує орендну плату не пізніше 05 (п`ятого) числа за відповідний місяць.

Відповідно п.4.5. договору оренди сторони передбачили, що протягом 07 (семи) календарних днів з дати укладення Договору, Орендар сплачує Орендодавцю гарантійний платіж в розмірі місячної орендної плати розмірі 3000,00грн. (три тисячі гривень, 00 коп.), ПДВ не передбачений у відповідності до пункту цього Договору.

Гарантійний платіж знаходиться у Орендодавця без нарахування відсотків та може бути використаний Орендодавцем у випадку невиконання Орендарем своїх грошових зобов`язань та/або невідшкодування збитків, завданих Приміщенню, які сталися з вини Орендаря, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту такого порушення (чи завдання збитків Приміщенню відповідно), за умови отримання Орендарем письмового повідомлення про використання гарантійного платежу. За відсутності вказаних обставин сума гарантійного платежу зараховується як орендний платіж за останній місяць користування Приміщенням.

Позивач зазначає, що відповідач гарантійний платіж у встановленому п.4.5. договору не сплатив.

Відповідно до Додаткової угоди без № від 22.09.2020 р., Договір оренди був доповнений пунктом 4.10. наступного змісту: «Орендодавець має право в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати за Договором, але не більше ніж: до 39845,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 00 коп.), ПДВ не передбачений, у період з 24 жовтня 2020 року по 23 жовтня 2021 року включно. У такому разі новий розмір орендної плати вважається встановленим з дати відправлення Орендодавцем Орендарю письмового повідомлення про таке збільшення».

Позивач вказує, що відповідачем у період строку користування орендованим приміщенням орендна плата не сплачувалась.

Листом № 06/023 від 06.01.2021 р. Позивач повідомив Відповідача про збільшення з 06.01.2021 розміру орендної плати за Договором до 39 845,0 грн. за місяць оренди. Цей лист надісланий на адресу ФОП Зінченко О.М. поштовим відправленням № 264 з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення. Даний лист був повернутий відправнику «Укрпоштою» 10.02.2021 р. через закінчення строку зберігання.

Крім того, 06.01.2021 р., на підставі п. 7.3. Договору, Позивач попередив Відповідача про дострокове розірвання Договору за 60 календарних днів до запланованої дати розірвання, надіславши на адресу Відповідача лист № 06-03 від 06.01.2021 р. поштовим відправленням № 272 з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення. Тобто, строк повернення приміщення припадав на 07.03.2021 р. Даний лист був повернутий Позивачу «Укрпоштою» 21.01.2021 р. через закінчення строку зберігання.

Позивач вказує, що у зв`язку із тим, що Відповідач ухилявся від повернення приміщення, фактичне повернення - приміщення Позивачу відбулось 14.03.2021 р., про що позивачем був складений акт, який підписаний лише з боку позивача.

Отже, позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 97 041,78 грн, за період користування орендованим приміщенням з 10 жовтня 2020 року по 14 березня 2021 року.

Також, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати орендної плати, позивачем нараховано пеню згідно п.6.2. договору оренди у розмірі 77 705,42 грн, інфляційні у розмірі 5 068,56 грн за період з 10.10.2020 по 09.07.2020 та 3% річних у розмірі 1306,10 грн за період з 10.10.2020 по 09.07.2021.

Відповідач проти позову заперечує зазначаючи проте, що заборгованість у нього відсутня, орендну плату він сплачував у готівковій формі представнику відповідача, листи позивача: № 06/023 від 06.01.2021 із повідомленням про збільшення розміру орендної плати та № 06-03 від 06.01.2021 про дострокове розірвання договору не отримував. Зазначає проте, що звільняється від сплати орендної плати в порядку ч.6 ст. 762 ЦК України, оскільки з 12.01.2021 не міг користуватися орендованим приміщенням, про що повідомив позивача листом направленим на адресу позивача 13.01.2021 із описом вкладення. Зазначає, що намагався повернути позивачу орендоване приміщення 28.01.2021, проте передати його не виявилося можливим. Неможливість використовувати орендоване приміщення підтверджується на думку відповідача наступними доказами: актом приймання - передачі від 28.01.2021; відповіддю з Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області на адвокатський запит за вих. № 01 від 27.07.2021; договором оренди обладнання № 12/21 від 12.01.2021; листом ФОП Пузакова С.В. від 14.01.2021 про неможливість проведення 12.01.2021 робіт. Вказує про невідповідність додаткової угоди, що укладена між сторонами 22.09.2020 істотним умовам договору, зокрема пунктам 4.1. та 4.9. договору. Також, заперечує проти нарахування пені, у зв`язку із тим, що відсутнє прострочення з боку відповідача по сплаті комунальних послуг, що було здійснено останнім авансом 16.12.2020.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

В силу положень ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтями 283, 286 ГК визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Сторонами укладено договір оренди 22.09.2020.

У той же час сплата орендних платежів відбувається не пізніше 05 числа за відповідний місяць.

Відповідач отримав майно в оренду, про що свідчить акт приймання - передачі орендованого приміщення від 10.10.2020 (арк. справи №16). Отже, з 10.10.2020 орендоване приміщення перейшло у користування відповідача на правах оренди, отже виник обов`язок по оплаті орендної плати за таке користування орендодавцю, тобто позивачу у справі.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог Договору оренди відповідачем 10.10.2020 було прийнято орендоване Приміщення, а саме: нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 107,4 квадратних метрів.

Згідно з положеннями статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частини перша, третя).

Листом від 06.01.2021 № 06-03 позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання Договору оренди нерухомого майна від 22.09.2020 №22/09/2020 на підставі пункту 7.3. договору.

У відповідності до пункту 7.3. Договору орендодавець має право достроково припинити (розірвати) Договір з власної ініціативи повідомивши про це Орендаря у письмовій формі не менше ніж за 60 календарних днів до за планової дати розірвання Договору.

Проте, лист позивача від 06.01.2021 № 06-03 відповідачем не отриманий та повернутий відправнику.

З огляду на положення пункту 7.3. Договору оренди та те, що відповідач зазначає, що орендоване приміщення ним на даний час не займається, суд погоджується з твердженням позивача, що Договір оренди припинив свою дію 14.03.2021.

Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини третьої статті 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу частини першої статті 291 ГК України не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач не сплачував орендну плату починаючи з 10.10.2020 по 14.03.2021.

Частиною третьої статті 762 ЦК України встановлено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Вказане також кореспондується з нормами статті 286 ГК України, відповідно до якої розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша).

Листом від 06.01.2021 вих. №023 позивач, керуючись пунктом 4.10. Договору оренди (в редакції Додаткової угоди від 22.02.2020), повідомив відповідача про збільшення розміру орендної плати до 39845,00 грн. з 06.01.2021.

Вказаний лист відповідачем не отримано та повернуто адресату ПАТ "Укрпошта" за закінченням терміну зберігання. Також, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає проте, що зазначений лист не отримував.

Між тим, суд зауважує, що в даному випадку збільшення розміру орендної плати з 06.01.2021 до 39845,00 грн. відбулося, оскільки сторони погодили таке підвищення додатковою угодою від 22.09.2020, яка укладена сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором оренди нерухомого майна від 22.09.2020 №20/09/2020 у розмірі 97041,78 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, а саме докази фактичної сплати відповідачем суми боргу у розмірі 97041,78 грн. суд вважає заявлену вимогу позивача законною, обґрунтованою і такою, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо сплати орендної плати у готівковій формі уповноваженій особі позивача судом не приймаються, оскільки за умовами договору, зокрема п.4.3., орендна плата сплачується орендарем у грошовій безготівковій формі на рахунок орендодавця. У той же час як вбачається з довідок АТ КБ «Приватбанк» по контрагенту Зінченко О.М. виданої ТОВ «Телур Фарм» у період з 22.09.2020 по 23.07.2021 (арк. справи № 42-52) грошових коштів від вказаної особи до позивача не поступало, що також свідчить про наявність боргу у відповідача перед позивачем.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 77 705,42 грн, інфляційні у розмірі 5 068,56 грн за період з 10.10.2020 по 09.07.2020 та 3% річних у розмірі 1306,10 грн за період з 10.10.2020 по 09.07.2021.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до пункту 6.2. Договору оренди в разі, коли Орендар допустив несвоєчасну сплату орендної плати, а також несвоєчасно перерахував суми компенсацій за комунальні послуги, він зобов`язується виплатити Орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

А отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15.

За таких обставин, перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, приймаючи, судом встановлено, що позовні вимоги є обгрунтованими в сумі 5407,55 грн. Щодо решти частини позовних вимог у сумі 72297,87 грн позовні вимоги є безпідставними, а тому суд в частині позовних вимог щодо стягнення цієї суми пені відмовляє.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1306,10 грн. та інфляційних втрат у сумі 5068,56 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом не приймаються заперечення відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву щодо його звільнення від сплати орендної плати в порядку ч.6 ст. 762 ЦК України, з огляду на наступне.

Згідно із 6 статті 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

У частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 травня 2018 року вказано у справі №910/7495/16 вказано, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Отже, для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, орендар довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/1248/18, 914/2264/17.

Суд зазначає, що звільнення від сплати оренди є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

В контексті спірних правовідносин, що відповідачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості взагалі користуватися орендованим майном, у нього був відсутній доступ до приміщень, за вказаною адресою в спірний період були відсутні його речі, не перебували співробітники, не споживались комунальні послуги, тощо.

Відключення в орендованому приміщенні електропостачання орендодавцем не підтверджено відповідачем належними доказами. Також, відповідно відповіді Акціонерного товариства «Харківобленерго» за № 14-37/9643 від 05.08.2021, що надане до справи відповідачем вбачається, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, у період з 12.01.2021 по 28.02021 припинення розподілу електричної енергії АТ «Харківобленерго» не проводилося.

Направлення відповідачем на адресу позивача листа із повідомленням про припинення енергопостачання в Об`єкті оренди орендованого за договором оренди № 22/09/2020 від 22.09.2020 не підтверджує факт припинення електропостачання.

Таким чином, відповідачем не доведено вказаних обставин щодо припинення електропостачання в орендованому приміщенні, а отже й підстави для звільнення його від сплати орендної плати згідно ч.6 ст. 762 ЦК України відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керуючись ст. 129 ГПК України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а отже судовий збір в розмірі 2716,83 грн покласти пропорційно на сторони, а саме на позивача покладається судовий збір у розмірі 1084,46 грн, а на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1632,37 грн.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 759, ч.ч. 1, 5 ст. 762, ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 283, 285 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 108823,99 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зінченка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телур Фарм» (62472, Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кім. 6-8, ідентифікаційний код 38982573) борг за договором оренди в розмірі 97041,78 грн., пеню в сумі 5407,55 грн., 3% річних у сумі 1 306,10 грн., інфляційні втрати у сумі 5 068,56 грн. та судовий збір у розмірі 1632,37 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позовних вимог у розмірі 72297,87 грн пені - у задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телур Фарм» (62472, Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кім. 6-8, ідентифікаційний код 38982573).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Зінченко Олександр Миколайович ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "20" вересня 2021 р.

Суддя О.В. Смірнова