ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа № 922/2868/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області (71600, Запорізька обл., м. Василівка, вул. Соборна, 10) в інтересах держави, в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (71600, Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 4; )
до Приватного підприємства "Нікатрейд", (адреса: 61075, Харківська обл., місто Харків, вул. Северина Потоцького, 38 А, кімната 33; )
про стягнення 7656,99 грн.
за участю представників сторін:

прокурора Хряк О.О. (посвідчення № 059740 від 08.02.2021);

позивача - не з`явився;

відповідача Івлєва О.М. (керівник);

ВСТАНОВИВ:

Керівник Василівської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі за текстом - позивач) з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Нікатрейд", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 7656,99 грн., сплачених за договором № 3003 від 30.03.2020, правова підстава яких відпала.

Заявлений позов обґрунтовано з посиланням на те, що на підставі умов договору № 3003 від 30.03.2020 відповідач поставив позивачу вироби медичного призначення на загальну суму 45941,93 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 7656,99 грн., за які позивач повністю розрахувався сплативши на користь відповідача 45941,93 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 7656,99 грн. платіжним дорученням № 1 від 30.03.2020. Однак, законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» викладено в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та з 17.03.2020 звільнено від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію Україну та з постачання на митній території України певних товарів медичного призначення. Прокурор зазначає, що на підставі вказаних положень Закону операція з постачалося відповідачем медичного обладнання за договором № 3003 від 30.03.2020 не підлягала оподаткування податком на додану вартість, а тому відповідач без належних правових підставі отримав від позивача в складі оплати вартості товару ПДВ в сумі 7656,99 грн., та як наслідок, зобов`язаний повернути ці грошові кошти на користь позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2021 відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.08.2021.

Протокольними ухвалами від 16.08.2021, від 13.09.2021 та від 20.09.2021 розгляд справи відкладався.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити прокурору в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог відповідач зокрема зазначає, що предметом поставки товару за договором № 3003 від 30.03.2020 був товар, який не відповідав переліку ввезення якого звільнено від оподаткування податком на додану вартість згідно з Постановами Кабінету міністрів від 20.03.2020 № 224, від 27.08.2008 № 761. Крім того, відповідач також зазначає, що поставка товару відбувалася на виконання умов договору яким було також визначено і його вартість, а договір є виконаним сторонами, а тому вимоги прокурора про повернення ПДВ, яке згідно з умовами договору входить до загальної вартості товару, суперечить положенням ст. 632 ЦК України.

Прокурор не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Позивач надіслав на адресу суду клопотання (вх.. № 18676 від 10.08.2021) в якому зокрема зазначає що підтримує заявлений прокурором позов в повному обсязі.

На судове засідання 27.09.2021 прибули прокурор та представник відповідача.

Прокурор підтримує заявлений позов в повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача просить суд відмовити прокурору в задоволенні позову.

Позивач на судове засідання свого представника не направив, в клопотанні (вх.. № 18676 від 10.08.2021) просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Оскільки неявка на судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області, як покупцем, на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення закупівлі за UA-2020-03-30-002622-b та відомості про укладення 30.03.2020 із відповідачем, як продавцем договору № 3003 (далі - Договір) про закупівлю товарів за кодом ДК 021:2015:33140000-3: Медичні матеріали.

До матеріалів справи прокурором додано зазначений Договір, відповідно до п 1.1. якого продавець бере на себе зобов`язання здійснити поставку товарів згідно Специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною чинного Договору, а покупець прийняти і оплатити Продавцю за вироби медичного призначення.

Відповідно до п. 3.1. Договору (Ціна договору) ціна цього договору становить 45941,93 грн. в т.ч. ПДВ 7656,99 грн.

В специфікації до Договору визначено предмет поставки за договором, а саме:

Халат поліпропіленовий шт. 39

Комбінезон захисний багаторазовий шт. 39

Рукавички латексні Ambulance (25пар.) уп. 9

Рукавички нітрильні уп. 4

Бахіли уп. 4

Фартух ПВХ шт. 39

Шапочка «шарлотка» (100 шт) уп. 1

Щиток НБТ-1 шт. 39

На виконання умов договору, покупцем платіжним дорученням від 30.03.2020 № 1 перераховано на рахунок продавця 45941,93 грн., у т.ч. 7656,99 грн. податку на додану вартість.

Як зазначає прокурор, та не заперечують сторони у справі, відповідач в повному обсязі виконав умови договору щодо поставки товару, передбаченого його умовами. Зазначені обставини також підтверджуються опублікованим на веб-порталі Уповноваженого органу звіту від 05.01.2021 про виконання умов договору.

Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» викладено в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та з 17.03.2020 звільнено від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію Україну та з постачання на митній території України певних товарів медичного призначення.

Прокурор при зверненні до суду з позовом у даній справі зазначає, що на підставі вказаних положень Закону операція з постачалося відповідачем на користь позивача медичного обладнання за договором № 3003 від 30.03.2020 не підлягала оподаткування податком на додану вартість, а тому відповідач без належних правових підставі отримав від позивача в складі оплати вартості товару ПДВ в сумі 7656,99 грн., та як наслідок, зобов`язаний повернути ці грошові кошти на користь позивача.

Прокурор вказує, що оскільки спірний договір про закупівлю товарів укладено 30.03.2020; кошти у розмірі 45941,93 грн., в т.ч. 7 656,99 грн. ПДВ, перераховано на рахунок продавця 31.03.2020, а відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та пункту 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України з 17.03.2020 відповідні операції звільняються від податку на додану вартість, слід вважати, що саме з 02.04.2020 у відповідача відпала правова підстава утримувати кошти у розмірі 7656,99 грн.

Відповідно до інформації Василівської районної державної адміністрації від 24.05.2021 № 1133/01-40 закупівля здійснювалася за кошти місцевого бюджету.

Водночас, як зазначає прокурор, належних та ефективних заходів щодо повернення сплаченого ПДВ в сумі 7656,99 грн. не вжито.

З посиланням на зазначені обставини Василівська окружна прокуратура в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», направила на адресу позивача повідомлення від 20.05.2021 № 51 - 1030 вих-21 про вжиття заходів представницького шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 7656,99 грн.

Таким чином, предметом заявленого прокурором позову у даній справі є стягнення з відповідача 7656,99 грн., сплачених позивачем на користь відповідача на виконання умов договору № 3003 від 30.03.2020 в складі вартості товару як ПДВ згідно з платіжним дорученням від 30.03.2020 № 1.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» викладено в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України від оподаткування податком на додану вартість звільняються такі операції:

- з ввезення на митну територію України товарів (в тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України;

- з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

При цьому норми пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17 березня 2020 року і до останнього числа місяця в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» встановлено карантин на всій території України, дія якого продовжується відповідними постановами КМУ.

Таким чином, операції з постачання товарів на митній території України, які здійснюються з 17.03.2020 звільняються від оподаткування незалежно від періоду, коли такі товари було виготовлено чи придбано на митній території України або ввезено на митну територію України (до дати запровадження пільги з оподаткування чи після такої дати).

У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування ПДВ відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 розділу V Податкового кодексу України не застосовуються, та податкові зобов`язання з ПДВ при здійсненні таких операцій не нараховуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Разом з тим, пунктами 1-3 приміток до Переліку який містить постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 передбачено наступне:

1. Коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.

2. Для цілей цього переліку:

1) медичні вироби означають медичні вироби, активні медичні вироби у значенні, наведеному в Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048);

2) термін засоби індивідуального захисту вживається у значенні, наведеному в Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216), або Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046).

3. Для віднесення товарів, зазначених у розділі Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути:

- подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216); або

- подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.

Разом з тим, іншою Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 затверджено Технічний регламент засобів індивідуального захисту.

Згідно з п. 50-51 даного технічного регламенту передбачено наступне:

50. Оцінку відповідності засобів захисту вимогам цього Технічного регламенту виробник або його уповноважена особа чи постачальник проводить шляхом застосування процедур (модулів оцінки відповідності), визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 жовтня 2003 р. N 1585 ( 1585-2003-п ) "Про затвердження Технічного регламенту модулів оцінки відповідності та вимог щодо маркування національним знаком відповідності, які застосовуються в технічних регламентах" (Офіційний вісник України, 2003 р., N 41, ст. 2175; 2007 р., N 1, ст. 31).

Оцінка відповідності засобів захисту, що належать до першої категорії, проводиться згідно з модулем A. У разі коли користувач засобів захисту може самостійно оцінити ступінь захисту від мінімальної небезпеки або шкідливої дії та своєчасно виявити таку дію, перевірка на відповідність стандартам з офіційно опублікованого переліку національних стандартів, які відповідають європейським гармонізованим стандартам та добровільне застосування яких може сприйматися як доказ відповідності засобів захисту вимогам цього Технічного регламенту, не проводиться. Абзац другий пункту 50 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 632 ( 632-2013-п ) від 28.08.2013 \

Оцінка відповідності засобів захисту, що належать до другої та третьої категорії, проводиться за вибором виробника відповідно до модуля В у комбінації з модулем C або D.

51. Під час проведення оцінки відповідності виробник або його уповноважена особа чи постачальник:

- складає декларацію про відповідність згідно з додатком, яку пред`являє на вимогу призначених органів державної влади;

- маркує кожну одиницю засобу захисту національним знаком відповідності ( 1599а-2001-п ) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. N 1599 ( 1599-2001-п ) "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності" (Офіційний вісник України, 2001 р., N 49, ст. 2188).

Національний знак відповідності, який повинен легко читатися і не стиратися протягом передбачуваного строку служби, наноситься на видному місці кожного засобу захисту, що постачається на ринок, та його упаковці.

Таким чином, одним з критеріїв звільнення товарів медичного призначення від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію Україну та з постачання на митній території України на підставі викладеного в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (згідно з Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» є відповідність товарів медичного призначення переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, та Технічному регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 (про яку йдеться в примітках до переліку вказаного в Постанові Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224).

Однак, в даному випадку, як свідчать матеріали справи, частина поставленого відповідачем позивачу товару на виконання умов договору № 3003 від 30.03.2020 не відповідала Переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, та Технічному регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 (про яку йдеться в примітках до переліку вказаного в Постанові Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224).

Зокрема такому переліку не відповідав наступний товар:

1. Комбінезон захисний багаторазовий 39 шт. Поставлявся відповідачем з паспортом виробника; декларація відповідності на товар відсутня.

2. Халат поліпропіленовий 39 шт. Поставлявся відповідачем з висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи; декларація відповідності відсутня.

3. Бахіли 4 уп.. Поставлялись з висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи; декларація відповідності відсутня.

За таких обставин, доводи прокурора про те, що операції з поставки зазначеного товару звільняються від оподаткування податком на додану вартість є безпідставними.

Зазначене в свою чергу свідчить про безпідставність заявлений прокурором вимог про стягнення 5438,90 грн. сплачених позивачем на користь відповідача як ПДВ у в складі вартості за зазначений вище перелік товарів, який не відповідав Переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, та Технічному регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 761 від 28.08.2008 (про яку йдеться в примітках до переліку вказаного в Постанові Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224).

Операції з поставки решти товарів медичного призначення (а саме, Рукавички латексні Ambulance (25 пар.) 9 уп.; Рукавички нітрильні 4. уп.; Фартух ПВХ 39 шт.; Шапочка «шарлотка» 1 уп. (100 шт); Щиток НБТ-1 39 шт.), які поставлені відповідачем на користь позивача на виконання умов договору № 3003 від 30.03.2020 звільнені від оподаткування податком на додану вартість на підставі викладеного в новій редакції пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (згідно з Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)».

Таким чином, сплачене позивачем на користь відповідача в складі вартості товару ПДВ в сумі 2218,09 грн. з моменту набрання чинності Законом України від 30.03.2020 № 540-14 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» вважається таким, що набуте без належних правових підстав, а тому на підставі ст. 1212-1213 ЦК України підлягає повернення відповідачем на користь позивача.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову прокурора в даній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2218,09 грн..

При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що назва частини товару яка поставлялася ним на виконання умов договору (а саме, Рукавички латексні Ambulance (25 пар.) 9 уп.; Рукавички нітрильні 4. уп.; Фартух ПВХ 39 шт.; Шапочка «шарлотка» 1 уп. (100 шт); Щиток НБТ-1 39 шт.) є відмінною від назви, яка зазначена в Переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, (що на думку відповідача, суперечить вимогам п. 1 приміток до названого переліку). Враховуючи вимоги державних стандартів щодо зазначених медичних виробів, мету проведеної позивачем закупівлі за ДК 021:2015 - 33140000-3 Медичні матеріали (а саме, запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19)), недоведеність відповідачем факту невідповідності решти поставленого товару вимогам зазначеним в Переліку лікарських засобів щодо вимог державних стандартів, певна відмінність назви товарів яка міститься в специфікації від назви товарів яку містить Перелік що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 не може свідчити про те, що предметом поставки за договором № 3003 від 30.03.2020 щодо товару Рукавички латексні Ambulance (25 пар.) 9 уп.; Рукавички нітрильні 4. уп.; Фартух ПВХ 39 шт.; Шапочка «шарлотка» 1 уп. (100 шт); Щиток НБТ-1 39 шт. був інший товар ніж той що вказаний в Переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224.

Посилання відповідача на те, що вимоги прокурора про повернення грошових коштів сплачених в складі вартості товару в якості ПДВ суперечать умовами договору № 3003 від 30.03.2020 суд також вважає безпідставними з огляду на їх невідповідність вимогам ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України.

До того ж за своєю правовою природою податок на додану вартість (ПДВ) це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

В даному випадку, правова підстава для сплати ПДВ щодо певної частини товарів (а саме, Рукавички латексні Ambulance (25 пар.) 9 уп.; Рукавички нітрильні 4. уп.; Фартух ПВХ 39 шт.; Шапочка «шарлотка» 1 уп. (100 шт); Щиток НБТ-1 39 шт.) у позивача відсутнє. За таких обставин, включення ПДВ до вартості товару згідно з умовами договору не відповідає вимогам податкового законодавства.

Суд також зазначає, що у випадку наявності обставин щодо необхідності повернення постачальником на користь покупця товару грошових коштів сплачених покупцем як ПДВ, Державною податковою службою України розроблено відповідний алгоритм, про який зокрема зазначено в інформаційному листі останньої № 10 від 16.04.2020.

За наслідками розгляду справи, у урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь прокуратури підлягають стягненню 657,58 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Нікатрейд» (адреса: 61075, Харківська обл., місто Харків, вул. Северина Потоцького, 38 А, кімната 33; ) на користь Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (71600, Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 4; ) 2218,09 грн. сплачених за договором № 3003 від 30.03.2020, правова підстава набуття яких відпала.

Стягнути з Приватного підприємства «Нікатрейд» (адреса: 61075, Харківська обл., місто Харків, вул. Северина Потоцького, 38 А, кімната 33; ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури Запорізької області (адреса: вул. Соборна, 10, м. Василівка, Запорізька область, 71600, розрахунковий рахунок: UA 0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 2800) 657,58 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "30" вересня 2021 р.

Суддя О.І. Байбак