ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5537/21

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Савенко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО", 51107, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с.Вишневе, вул.Гагаріна, 4/1,

до Фермерського господарства "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС", 53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Широке, вул.Центральна, буд.20,

про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 року у розмірі 517 647,11 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фермерського господарства "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС", 53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Широке, вул.Центральна, буд.20, про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 року у розмірі 517 647,11 грн., з яких основний борг у розмірі 400 000,00грн. , інфляційне збільшення у розмірі 81 614,23грн., штрафні санкції у розмірі 36 032,88грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016р.

Ухвалою суду від 03.06.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.07.2021р.

Ухвалою суду від 20.07.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання по справі на 10.08.2021р.

Ухвалою суду від 10.08.2021р. відкладено підготовче засідання по справі на 31.08.2021р.

Ухвалою суду від 31.08.2021р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 30.09.2021р.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач був належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи, про отримання 18.06.21р. ухвали суду від 03.06.2021. (а/с 31)

Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Позивач 27.09.2021р. направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

27.09.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому просить суд стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 19 000,00грн.

В судовому засіданні прийнято рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВПК-Агро" (далі позикодавець, позивач) і Фермерським господарством "Сільгоспновація Плюс" (далі позичальник, відповідач) укладено договір позики № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, позикодавець в порядку та на умовах, визначених договором та чинним в Україні законодавством, надає позичальнику суму коштів в гривні, в розмірі, визначеному даним договором, у користування, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошей у визначений цим договором термін.

Позичка, визначена у цьому договорі, надається позичальникові на безпроцентній (безоплатній) основі (п.1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, позичкою за цим договором є сума коштів у розмірі 400 000,00 грн.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що позичкодавець зобов`язаний надати позичку позичальникові до 27.05.2016 року (включно).

Позичка надається у безготівковому порядку (п.2.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, позичка повертається у безготівковому порядку.

Пунктом 3.2 договору, визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позичену суму не пізніше 25.04.2017 року.

Відповідно до додаткової угоди від 24.04.2017 року до договору позички № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016р. сторони домовились про наступне, а саме внести зміни до п. 3.2. договору та викласти в новій редакції "Позичальник зобов`язаний повернути позичену суму не пізніше 31 травня 2018 року".

Позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути позичку позикодавцеві у безготівковому порядку (п. 3.3. договору).

Згідно з п.6.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання договору № 5-впк від 27.04.2016, позикодавцем надано позичальнику у безготівковому порядку грошові кошти в розмірі 400 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 431 від 27.04.2016 року. (а/с 14)

В порушення договірних зобов`язань, відповідач позичену суму коштів в строк до 31.05.2018 року не повернув.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 27.01.2020р., 26.10.2020р., 23.12.2020р., 02.03.2021р. направляв на адресу відповідача претензію № 19_20 від 22.01.2020р., № 50_20 від 22.10.2020р., № 55_20 від 21.12.2020р., № 62_21 від 24.02.2021р. про погашення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 року. (а/с 15-24)

Заборгованість на даний час складає 400 000,00грн., яка і підлягає до стягненню.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних за загальний період з 31.05.2018 по 31.05.2021 включно у розмірі 36 032,88грн. та інфляційних втрат з червня 2018 року по травень 2021 року у розмірі 81 614,23грн. заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

За своєю правовою природою, укладений сторонами договір, є договором позики, положення про який визначені параграфом 1 глави 71 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо витрат на професійну правову допомогу на суму 19 000,00грн., суд зазначає наступне.

В якості доказів здійснення витрат на послуги АО "Легарт" у розмірі 19 000,00грн. позивачем долучено до матеріалів справи: договір № 22/21 про надання правової допомоги від 15.03.2021р., завдання № 04/21 до Договору про надання правової допомоги № 22/21 від 15.03.2021р., акт від 27.09.2021р. про надані послуги за Договором про надання правової допомоги № 22/21 від 15.03.2021р. (Завдання № 04/21 від 15.03.2021) за період: 15.03.2021-237.09.2021, рахунок фактура № 04-22/21 від 27.05.2021р. на суму 7 000,00грн., платіжне доручення № 7190 від 28.05.2021р. на суму 7 000,00грн.

Як встановлено судом та вбачається з поданих доказів, 15.03.2021р. між ТОВ "ВПК-АГРО" та Адвокатським об`єднанням "Легарт" укладено договір 22/21 про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору:

1.1. За цим договором Адвокатське об`єднання надає Клієнту правову допомогу на умовах Передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", здійснює захист, представництво інтересів Клієнта та надає інші види правової допомоги.

1.2. Детальний зміст, конкретизація і обсяг правової допомоги визначаються в підписаних Сторонами Завданнях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

1.3. Від імені Адвокатського об`єднання юридична допомога Клієнту надається учасниками Адвокатського об`єднання - адвокатом Якубук Мариною Володимирівною, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3728 від 08.06.2018, адвокатом Москаленком Єгором Андрійовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3150 від 19.09.2016 (далі-Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання).

1.4. Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання, має право без будь-яких обмежень реалізовувати, надані повноваження окремо або у комплексі (у будь-якому поєднанні) одночасно або протягом періоду за власним розсудом та таким чином, якщо б Клієнт безпосередньо сам здійснював та/або захищав свої права та законні інтереси, у тому числі право підписувати (завіряти), подавати та отримувати будь-які документи, та копії документів.

1.5. При наданні правової допомоги під час розгляду справи судом Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання, має право вчиняти від імені Клієнта усі процесуальні дії сторони процесу в тому числі підписувати та подавати процесуальні документи, досягнути примирення, передати повноваження представника іншій особі, оскаржувати судові рішення, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

1.6. Будь-які обмеження повноважень Адвоката, що діє від імені Адвокатського об`єднання, Договором не передбачені.

1.7. Адвокатське об`єднання надає правову допомогу за цим Договором в будь-який з нижче перерахованих форм: усній, письмовій, або електронній, в залежності від обставин справи та побажань Клієнта.

3.1. Розмір гонорару (винагороди) Адвокатського об`єднання складає 2 000,00 грн. за 1 годину роботи.

5.1. Договір вступає в дію з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання умов договору.

15.03.2021 між Клієнтом та Адвокатом підписано завдання № 04/21 до договору про надання правової допомоги №22/21 від 15.03.2021.

Так, на підтвердження факту та обсягів наданих послуг, позивач подав:

рахунок-фактуру №04-22/21 від 27.05.2021;

платіжне доручення №7190 від 28.05.2021 на суму 7 000,00грн.;

акт про надані послуги за договором про надання правової допомоги №22/21 від 15.03.2021 (завдання №04/21 від 15.03.2021) за період: 15.03.2021 - 27.09.2021, відповідно до якого:

Ознайомлення з документами наданими ТОВ "ВПК-АГРО": договір позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016;

- додаткова угода до договору позички №5-впк (поворотної" фінансової допомоги) від 24.04.2017;

- платіжне доручення № 431 від 27.04.2016;

- претензія за вих. №19_20 від 22.01.2020;

- претензія за вих. №50_20 від 22.10.2020;

- лист за вих. №55_20 від 21.12.2020;

- повторна претензія за вих. №62_21 від 24.02.2021 - 30 хв. - 1 000,00 грн.

Усна консультація щодо стягнення заборгованості з ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 - 30 хв. - 1 000,00 грн.;

Складання позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016;

Сплата судового збору за подання позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016;

Формування пакету документів для суду та Відповідача за позовом ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016;

Надсилання позову ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016;

Подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 - 3 год.30 хв. - 7 000,00 грн.

Складання інших необхідних процесуальних документів по справі за позовом ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016, а саме: клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про розгляд справи без участі позивача, клопотання про розподіл судових витрат - 2 год. - 4 000,00грн.

Участь у судовому розгляді справи в господарському суді Дніпропетровської області за позовом ТОВ "ВПК-Агро" до ФГ "Сільгоспновація Плюс" про стягнення заборгованості за Договором позички № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 - 3 год. - 6 000,00грн.

Період, в якому було надано правову допомогу: 15.03.2021 - 27.09.2021.

Розмір гонорару за надану правову допомогу: 19 000,00 грн., з яких 7 000,00 грн. оплачені клієнтом, а 12 000,00 грн. підлягають сплаті у строк не пізніше 31.12.2021.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, непов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує висновки щодо застосуванні норм права, які викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 та № 902/347/18 від 22.11.2019р., в яких об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, а саме, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У відповідності до ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.,

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим, вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Право на справедливий суд передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положенням ст.4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення, суд дійшов висновку про неприйнятність заявленої до стягнення суми з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також доведеність таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Суд зазначає, що ознайомлення з документами наданими ТОВ "ВПК-АГРО": договір позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 та усна консультація щодо стягнення заборгованості з ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 не є обов`язковою умовою для стягнення заборгованості за договором поставки, оскільки ці послуги є складовою підготовки позовної заяви.

Крім того, суд зауважує щодо послуг пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та надсилання позову ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016 не належать до юридичних послуг і не можуть бути включені до послуг на професійну правничу допомогу.

Так, суд звертає увагу щодо участі адвоката у судових засіданнях, вартість яких визначена 6 000,00грн. за 3 засідання, то слід зазначити, що засідання - 20.07.2021р., 31.08.2021р., відбувалися протягом 5 хв., 3 хв. відповідно.

Тож заявлена позивачем до стягнення суми на загальну суму 6 000,00грн. за участь у двох судових засіданнях (всього 8 хв.) не є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного та в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про розподіл судових витрат

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для віднесення витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7 000,00грн. до судових витрат та покладення їх на відповідача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Станом на час вирішення спору відповідачем не надано доказів слати суми боргу повністю або частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі по стягненню з відповідача на користь позивача основний борг за Договором позички № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016р. у розмірі 400 000,00грн., інфляційне збільшення за період з червня 2018 року по травень 2021 року у розмірі 81 614,23грн., 3 % річних за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 включно у розмірі 36 032,88грн., судовий збір у розмірі 7 764,72грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00грн.

Керуючись ст.ст.2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фермерського господарства "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС", 53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Широке, вул.Центральна, буд.20, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО", 51107, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с.Вишневе, вул.Гагаріна, 4/1, основний борг за Договором позички № 5-впк (поворотної фінансової допомоги) від 27.04.2016р. у розмірі 400 000,00грн., інфляційне збільшення за період з червня 2018 року по травень 2021 року у розмірі 81 614,23грн., 3 % річних за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 включно у розмірі 36 032,88грн., судовий збір у розмірі 7 764,72грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 01.10.2021

Суддя С.П. Панна