РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021Справа № 910/8692/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag (Комерційне товариство з обмеженою відповідальністю «Оттема»)

до Антимонопольного комітету України

про визнання частково недійсним рішення

Представники:

від позивача: Бараш М.Ю.

від відповідача: Данилов К.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag (Комерційне товариство з обмеженою відповідальністю «Оттема») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення №183-р від 08.04.2021 винесено відповідачем при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; відповідачем не доведено обставини, які визнано ним встановленими; викладенні у рішенні висновки не відповідають обставинам справи; зазначене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати недійсним п. 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України №183-р від 08.04.2021.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 06.07.2021.

02.07.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшла заява про продовження строку на подання відзиву та доказів.

У підготовче засідання 06.07.2021 прибули представники позивача та відповідача. Останній підтримав заяву про продовження строку на подання відзиву.

Відповідно до ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

В обґрунтування заяви відповідач вказує на складність справи, значний обсяг доказів, які відповідач повинен надати разом з відзивом, що унеможливлює подання відзиву у встановлений судом строк.

За наслідками розгляду заяви відповідача про продовження строку на подання відзиву судом задоволено вказану заяву та продовжено строк на подання відзиву до 20.07.2021.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні 06.07.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.08.2021.

22.07.2021 відділом діловодства суду отримано від відповідача відзив на позов.

29.07.2021 відділом діловодства суду отримано від позивача відповідь на відзив.

У підготовче засідання 03.08.2021 прибули представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 03.08.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2021.

У судове засідання 21.09.2021 прибули представники сторін. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 21.09.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Судом встановлено, що 08.04.2021 Антимонопольним комітетом України (далі - Комітет, відповідач) прийнято рішення № 183-р у справі № 126-26.13/69-20 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким, зокрема, визнано, що:

компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» вчинила порушення, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді концентрації шляхом придбання частки в статутному капіталі приватного підприємства «Київшляхбуд», що забезпечує перевищення 50% голосів у вищому органі управління підприємства, без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна (п. 1 резолютивної частини Рішення);

за порушення, зазначене в п. 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на компанію «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» штраф у розмірі 64595750 грн. (п. 2 резолютивної частини Рішення);

надано дозвіл компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» на придбання частки в статутному капіталі приватного підприємства «Київшляхбуд», що забезпечує перевищення 50% голосів у вищому органі управління підприємства (п. 3 резолютивної частини Рішення).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з метою запобігання монополізації товарних ринків, зловживання монопольним (домінуючим) становищем, обмеження конкуренції органи Антимонопольного комітету України здійснюють державний контроль за концентрацією суб`єктів господарювання (далі - концентрація).

Концентрацією визнається:

1) злиття суб`єктів господарювання або приєднання одного суб`єкта господарювання до іншого;

2) набуття безпосередньо або через інших осіб контролю одним або кількома суб`єктами господарювання над одним або кількома суб`єктами господарювання чи частинами суб`єктів господарювання, зокрема, шляхом:

а) безпосереднього або опосередкованого придбання, набуття у власність іншим способом активів у вигляді єдиного майнового комплексу або структурного підрозділу суб`єкта господарювання, одержання в управління, оренду, лізинг, концесію чи набуття в інший спосіб права користування активами у вигляді єдиного майнового комплексу або структурного підрозділу суб`єкта господарювання, в тому числі придбання активів суб`єкта господарювання, що ліквідується;

б) призначення або обрання на посаду керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особи, яка вже обіймає одну чи кілька з перелічених посад в інших суб`єктах господарювання, або створення ситуації, при якій більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів двох чи більше суб`єктів господарювання обіймають одні й ті самі особи;

3) створення суб`єкта господарювання двома і більше суб`єктами господарювання, який протягом тривалого періоду буде самостійно здійснювати господарську діяльність, але при цьому таке створення не призводить до координації конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, що створили цей суб`єкт господарювання, або між ними та новоствореним суб`єктом господарювання.

4) безпосереднє або опосередковане придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 25 або 50 відсотків голосів у вищому органі управління відповідного суб`єкта господарювання.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього одержання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України у випадках, передбачених частиною другою статті 22 цього Закону та іншими нормативно-правовими актами, якщо:

сукупна вартість активів або сукупний обсяг реалізації товарів учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, за останній фінансовий рік, у тому числі за кордоном, перевищує суму, еквівалентну 30 мільйонам євро, визначену за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком України, що діяв в останній день фінансового року, при цьому вартість (сукупна вартість) активів або обсяг (сукупний обсяг) реалізації товарів в Україні не менш як у двох учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, перевищує суму, еквівалентну 4 мільйонам євро, визначену за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком України, що діяв в останній день фінансового року, у кожного; або

сукупна вартість активів або сукупний обсяг реалізації товарів в Україні суб`єкта господарювання, щодо якого набувається контроль, або суб`єкта, активи, частки (акції, паї) якого набуваються у власність чи одержуються в управління і користування, або хоча б одного із засновників створюваного суб`єкта господарювання, з урахуванням відносин контролю, за останній фінансовий рік перевищує суму, еквівалентну 8 мільйонам євро, визначену за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком України, що діяв в останній день фінансового року, і при цьому обсяг реалізації товарів хоча б одного іншого учасника концентрації, з урахуванням відносин контролю, за останній фінансовий рік, у тому числі за кордоном, перевищує суму, еквівалентну 150 мільйонам євро, визначену за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком України, що діяв в останній день фінансового року.

Концентрація, яка потребує дозволу відповідно до частини першої цієї статті, забороняється до надання дозволу на її здійснення. До надання такого дозволу учасники концентрації зобов`язані утримуватися від дій, які можуть призвести до обмеження конкуренції та неможливості відновлення початкового стану.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Антимонопольний комітет України чи адміністративна колегія Антимонопольного комітету України надають дозвіл на концентрацію у разі, якщо вона не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на всьому ринку чи в значній його частині.

Встановлюючи наявність порушення законодавства про захист економічної конкуренції у Рішенні, Антимонопольний комітет України виходив з такого.

За інформацією, наданою Антимонопольному комітету України уповноваженим представником компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», концентрація полягала в придбанні компанією «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» частки в статутному капіталі ПП «Київшляхбуд», що забезпечує перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління підприємства.

Зазначене придбання здійснено на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (відступлення корпоративних прав) ПП «Київшляхбуд», укладеного 04 вересня 2018 року між компаніями «Соєр і Брантон Лтд» (м. Торотола, Британські Віргінські Острови) і «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», що забезпечило перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління підприємства. Державна реєстрація змін до установчих документів підприємства відбулася 23 листопада 2018 року.

Безпосереднє або опосередковане придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 25 або 50 відсотків голосів у вищому органі управління відповідного суб`єкта господарювання, згідно з пунктом 4 частини другої статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визнається концентрацією.

Відповідні вартісні показники учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, за підсумками 2017 року перевищували порогові значення, визначені частиною першою статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», тому відповідно до статей 22 і 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначена концентрація могла бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України.

До Антимонопольного комітету України заява уповноваженого представника компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» на придбання частки в статному капіталі ПП «Київшляхбуд», що забезпечує перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління підприємства, надійшла до Комітету 22 червня 2020 року та була зареєстрована за № 15-01/220-ЕК, тобто після здійснення заявленої концентрації.

Отже, дії компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», які полягають у придбанні частки в статутному капіталі ПП «Київшляхбуд», що забезпечило перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління підприємства, без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, є порушенням, передбаченим пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За інформацією, наданою Антимонопольному комітету України уповноваженим представником компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» і ПП «Київшляхбуд»:

на дату здійснення концентрації: ПП «Київшляхбуд» здійснювало діяльність із будівництва доріг та автострад; компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» здійснювала управління корпоративними правами суб`єктів господарювання, які пов`язані з нею відносинами контролю та утворювали групу РДС; компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» була пов`язана відносинами контролю із: товариством з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» (далі - ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ») (м. Одеса, Україна), яке здійснювало діяльність із будівництва доріг та автострад; суб`єктами господарювання - резидентами України, які здійснювали діяльність із: оптової торгівлі деревиною; реалізації вантажних автомобілів, обслуговування та ремонту транспортних засобів, реалізації деталей та приладдя для транспортних засобів на території міста Одеси; надання в оренду нерухомого майна (офісу, складу та приміщення без призначення) на території міста Одеси; іншими суб`єктами господарювання - резидентами України, які не здійснювали господарської діяльності; кінцевими бенефіціарними власниками групи РДС були (та є) фізичні особи - громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

на момент подання заяви:

компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» і ПП «Київшляхбуд» вже пов`язані відносинами контролю, їх види господарської діяльності не змінились; компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» також пов`язана відносинами контролю із: ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ», яке здійснює діяльність із будівництва доріг та автострад; суб`єктами господарювання - резидентами України, які здійснюють діяльність із: купівлі-продажу нерухомості; здавання в оренду власного нерухомого майна; виробництва та реалізації абразивних виробів; реалізації вантажних автомобілів, обслуговування та ремонту транспортних засобів, реалізації деталей та приладдя для транспортних засобів на території міста Одеси; надання в оренду нерухомого майна (офісу, складу та приміщення без призначення) на території міста Одеси.

За інформацією, наданою Комітету, ПП «КИЇВШЛЯХБУД» і ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» на ринку будівництва доріг та автострад виступають як субпідрядник та як генпідрядник і можуть залучати інших суб`єктів господарювання для виконання робіт субпідрядників; частка учасників концентрації на загальнодержавному ринку будівництва доріг та автострад за підсумками 2015 - 2019 років та 9 місяців 2020 року не перевищує 10 відсотків.

Компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» вчинила порушення, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді здійснення концентрації шляхом придбання частки у статутному капіталі ПП «КИЇВШЛЯХБУД», що забезпечило перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління підприємства, без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна.

Враховуючи, що компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», з урахуванням відносин контролю, не здійснювала діяльності на задіяному ринку, а частки ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» і ПП «КИЇВШЛЯХБУД» за підсумками 2015 - 2017 років на ринку будівництва доріг та автострад не перевищували 10 відсотків, заявлене придбання не призвело до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках України.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», з урахуванням суб`єктів господарювання, які пов`язані з нею відносинами контролю, за 2020 рік становить 8 646 498,4 тис. грн. При визначенні розміру штрафу за вчинення компанією «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» порушення законодавства про захист економічної конкуренції Комітетом враховано, що компанія «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» звернулася за отриманням дозволу на концентрацію до початку розгляду справи про порушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним п. 2 Рішення, позивач зазначає, що Комітет не виконав свого обов`язку щодо визначення складу порушення, передбаченого законодавством про захист економічної конкуренції; Комітет не врахував, що ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» і ПП «КИЇВШЛЯХБУД» діяли і діють на ринках з різними товарними і географічними межами, а концентрації не призвели до змін на цих ринках; враховуючи, що у позивача був відсутнім дохід, відповідач, всупереч нормам Закону України «Про захист економічної конкуренції», не застосував норм частини 5 статті 52 цього закону, а наклав штраф у розмірі 64595750 грн., що в 380 разів більше максимально можливого.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що доводи позивача стосовно того, що відповідна концентрація не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках України, а також стосовно недоведення Комітетом складу порушення тощо не стосуються предмету доказування під час розгляду справи; відповідач вказує на те, що прийняте Рішення зокрема в оскаржуваній частині відповідає вимогам чинного законодавства, а саме під час визначення розміру штрафу Комітет виходив із сумарної вартості доходу усіх осіб, які входили до групи суб`єктів господарювання, а штраф накладається безпосередньо на юридичну чи фізичну особу, яка вчинила діяння, яке визнано порушенням.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд зазначає, що виходячи з предмету позовних вимог, а саме обмеженості предмету позову виключно недійсністю п. 2 резолютивної частини Рішення, яким накладено на позивача штраф, без заявлення вимог про визнання недійсним іншої частини Рішення, в тому числі стосовно визнання діяння позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, то дослідження питання стосовно незаконності висновків Комітету про доведеність складу порушення, чим в тому числі обґрунтовано позов, знаходиться поза межами предмету доказування у даній справі з урахуванням предмету спору.

З огляду на викладене, доводи відповідача в цій частині приймаються судом як обґрунтовані.

В той же час, стосовно інших доводів позивача щодо неправильного застосування норм законодавства при визначенні розміру штрафу, який накладено на позивача п. 2 резолютивної частини Рішення, суд зазначає таке.

Як вказує позивач, у підтвердження чого надає нотаріально посвідчений переклад з угорської мови на українську мову Звіту про доходи за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 стосовно компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag», у позивача не було доходу (виручки) від реалізації зокрема за 2020 рік. Вказаний факт не заперечувався відповідачем.

Згідно з п. 12 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, концентрація без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, у разі якщо наявність такого дозволу необхідна.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в редакції, чинній на дату прийняття Рішення, за порушення, передбачені пунктами 5, 8, 10, 11, 12 та 19 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» доход (виручка) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається як сумарна вартість доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) усіх юридичних та фізичних осіб, що входять до групи, яка визнається суб`єктом господарювання відповідно до статті 1 цього Закону.

У разі, коли декілька юридичних та/або фізичних осіб - суб`єктів господарювання, які входять до групи, що визнається суб`єктом господарювання, вчинили діяння (дії, бездіяльність), які призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції зазначеним суб`єктом господарювання, та/або мають права, без яких вчинення порушення було б неможливим, та/або отримали чи можуть отримати переваги у конкуренції чи інші вигоди, штраф накладається на суб`єкт господарювання в особі юридичних та/або фізичних осіб, які вчинили наведені діяння (дії, бездіяльність) або отримали чи можуть отримати наведені вигоди. Під вигодою вважається, зокрема, можливість впливати на діяльність інших юридичних та/або фізичних осіб - суб`єктів господарювання, одержання частини їх прибутку (ч. 4 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що застосування колективної відповідальності і визначення штрафу виходячи з доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) юридичної особи з урахуванням суб`єктів господарювання, які пов`язані з нею відносинами контролю, вимагало від Комітету встановлення осіб, які вчинили діяння, які призвели до порушення законодавства, встановлення осіб, які мали права, без яких вчинення порушення було б неможливим, встановлення осіб, які отримали можливість впливати на діяльність інших юридичних осіб - суб`єктів господарювання, чи можливість одержання частини їх прибутку.

Більше того, формулювання норми ч. 4 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» про те, що у разі, коли декілька юридичних та/або фізичних осіб - суб`єктів господарювання, які входять до групи, що визнається суб`єктом господарювання, вчинили діяння (дії, бездіяльність), які призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції зазначеним суб`єктом господарювання, штраф накладається на суб`єкт господарювання в особі юридичних та/або фізичних осіб, які вчинили наведені діяння, фактично дає підстави для висновку, що кожна з осіб, які входять до групи (суб`єкта господарювання) повинна бути відповідачем у справі Комітету, оскільки за наведеними нормами закону штраф накладається на суб`єкт господарювання в особі тих осіб, які власне вчинили порушення.

Наведені висновки підтверджують зокрема і тим, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» учасниками концентрації визнаються: суб`єкти господарювання, стосовно яких здійснюється або має здійснитися злиття, приєднання; суб`єкти господарювання, які набувають або мають намір набути контроль над суб`єктом господарювання, та суб`єкти господарювання, щодо яких набувається або має набутися контроль; суб`єкти господарювання, активи (майно), частки (акції, паї) яких набуваються у власність, одержуються в управління (користування), оренду, лізинг, концесію або мають набутися, та їх покупці (одержувачі), набувачі; суб`єкти господарювання, що є або мають намір стати засновниками (учасниками) новостворюваного суб`єкта господарювання. У разі коли одним із засновників є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, орган адміністративно-господарського управління та контролю, учасником концентрації вважається також суб`єкт господарювання, активи (майно), частки (акції, паї) якого вносяться до статутного капіталу новостворюваного суб`єкта господарювання; фізичні та юридичні особи, пов`язані з учасниками концентрації, зазначеними в абзацах другому - п`ятому цієї статті, відносинами контролю, що дає підстави визнати відповідну групу осіб згідно із статтею 1 цього Закону єдиним суб`єктом господарювання.

В той же час, як встановлено судом, відповідачем у справі Комітету є лише позивач у даній справі, тоді-як штраф був накладений Комітетом саме на Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag, з урахуванням доходу інших суб`єктів, що пов`язані з позивачем відносинами контролю, які, однак, співвідповідачами у справі Комітету не були.

Так, визначений Комітетом у п. 2 резолютивної частини Рішення розмір штрафу свідчить про фактичне притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в тому числі інших осіб, відмінних від особи відповідача у справі Комітету.

Іншими словами, Комітет, не встановлюючи наявність порушення відповідних осіб, які, як зазначає відповідач, пов`язані з позивачем відносинами контролю та разом з позивачем становлять суб`єкт господарювання, зокрема не залучаючи їх співвідповідачами у справі Комітету, ігноруючи норму закону про те, що штраф накладається на суб`єкт господарювання в особі юридичних та/або фізичних осіб, які вчинили відповідні діяння, що призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначив розмір штрафу, який наклав виключно на позивача, з урахуванням, однак, доходу інших осіб.

Наведене, за висновками суду суперечить нормам ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності, тим більше, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначив спеціальний розмір штрафів за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у разі коли відповідач у справі Комітету не надав відомостей про дохід або доходу (виручки) немає.

Так, згідно з ч. 5 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведених обставин, оскільки позивач, за відсутності доказів протилежного, не отримував жодного доходу (виручки), суд доходить висновку, що в цьому випадку максимальний розмір штрафу, накладений на нього Рішенням, не міг перевищувати 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в силу прямої норми закону, тобто не міг перевищувати суму 170 000 грн.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті Рішення в частині п. 2 резолютивної частини Антимонопольний комітет України неправильно застосував норми матеріального права, що стосуються порядку та розміру штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що є беззаперечною підставою для визнання недійсним Рішення в цій частині.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Так, судом досліджено наявні в матеріалах справи докази, проаналізовано доводи сторін та встановлено, що наведені порушення є підставою для визнання недійсним Рішення Комітету в частині п. 2 його резолютивної частини, а тому позов компанії «Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag» підлягає задоволенню.

При цьому, заперечення відповідача не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для визнання зазначеного Рішення частково недійсним.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 08.04.2021 №183-р у справі №126-26.13/69-20 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

3. Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код: 00032767) на користь Uttema Kereskedelmi Korlatolt Felelossegu Tarsasag (2220, вул. Дьордя Дожа, 1 м. Вечеш, Угорщина; реєстраційний номер: 13-09-193617) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.10.2021

Суддя Ю.В. Картавцева