СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. м. Харків Справа № 905/71/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1824Х/2) та ОСОБА_2 (вх.№1863Х/2) на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 (повний текст рішення складено 27.05.2021 суддею Огороднік Д.М. у приміщенні господарського суду Донецької області)

за позовом ОСОБА_3 , м.Маріуполь Донецької області,

до 1. ОСОБА_2 , с.Бурякова Балка Донецької області,

2.Приватного виконавця Григорчука Павла Васильовича, м.Маріуполь Донецької області,

3.Державного підприємства "Сетам", м.Київ,

4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест", місто Баранівка Житомирської обл.,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача, ОСОБА_1 , м.Чернівці,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні четвертого відповідача, приватного нотаріуса Апалько Марини Юхимівни, м.Маріуполь,

про визнання результатів торгів від 19.10.2020 з продажу нежитлового приміщення, недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою про визнання результатів торгів від 19.10.2020 з продажу спірного нежитлового приміщення.

Позов обґрунтований тим, що в процесі примусового виконання рішення суду у справі №727/4061/17 про стягнення з відповідача 1 коштів, відповідачами 2, 3 відчужено на електронних торгах об`єкт нерухомості, який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без виділу частки позивачки та без її згоди, що в свою чергу, порушило її право на заявлене майно, як співвласника.

Ухвалою суду від 14.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви б/н від 10.12.2020 (вх.№463/21 від 12.01.2021) ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 позов задоволено повністю. Визнано недійсними результати торгів від 19.10.2020 з продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним протокол електронних торгів №507362 від 27.10.2020 з продажу спірного нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним акт про проведення торгів з продажу нежитлового приміщення, що складається з: основної будівлі А-1, площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1, площею - 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1, площею - 17,6 кв.м, основної будівлі Б'-1, площею - 73,7 кв.м, навісу Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна №534, виданого 16.11.2020 приватним нотаріусом ММНО Апалько М.Ю. Товариству з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест". Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест" на нежитлове приміщення, що складається з: основної будівлі А-1, площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1, площею - 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1, площею - 17,6 кв.м, основної будівлі Б'-1, площею - 73,7 кв.м, навісу Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 123, індексний номер рішення про державну реєстрацію - 55160612). Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ; Приватного виконавця Григорчука Павла Васильовича; Державного підприємства "Сетам"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест" судовий збір у розмірі 10510, 00 грн. Повернуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3834,89 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Тобто, законом встановлений обов`язок з`ясувати належність майна чи його частини боржнику та правом звернутися до суду із поданням для визначення частки боржника у спільному майні безпосередньо самого державного виконавця. Судом першої інстанції встановлено, що приватний виконавець Григорчук П.В. не звертався до суду з позовом щодо поділу спірного майна. Таким чином, приватний виконавець обмежився лише констатацією того факту, що спірна квартира зареєстрована лише на боржника - чоловіка ОСОБА_3 . Господарським судом зазначено, що сам по собі факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише тій особі, на ім`я якої воно зареєстровано. Таким чином, продажу на електронних торгах підлягала лише частина спірного нежитлового приміщення, що належала чоловіку позивачки (боржнику) на праві спільної сумісної власності подружжя. Здійснення продажу з електронних торгів частини майна позивача без вирішення питання щодо визначення частки не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів. Господарським судом встановлено, що позивачка звернулась з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя (справа №263/8061/20, ухвала про відкриття провадження від 03.07.2020), у тому числі спірного нежитлового приміщення. На даний час провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішення у даній справі №905/71/21 за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів. Тобто, матеріали справи №905/71/21 не містять належних доказів поділу спірного майна. Разом з цим, судом відхилено доводи приватного виконавця про те, що спірне майно з часу його реалізації на електронних торгах втратило статус спільного майна подружжя, оскільки саме на приватного виконавця покладено обов`язок вчинити всі належні дії для встановлення наявності такої сумісної власності. Тобто, встановлення таких обставин приватним виконавцем у момент прийняття рішення про відчуження майна передувало продажу майна ТОВ "Укррент-Інвест" та не спростовує факт спільної сумісної власності нерухомого майна. З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у даній справі у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає таке:

-позовну заяву подано позивачем з метою уникнення виконання рішення суду по сплаті боргу, що виник у зв`язку з укладенням відповідачем - ОСОБА_2 з ОСОБА_1 договору позики у розмірі 212671,64 доларів США;

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту: на думку апелянта, позивачка має право в межах справи про поділ майна у Жовтневому районному суді м.Маріуполя стягнути з ОСОБА_2 вартість частки реалізованого майна. У даному випадку позивачкою обрано спосіб захисту шляхом оскарження результатів прилюдних торгів з метою ухилення від боргових зобов`язань. Апелянт вважає, що спірне майно з часу його реалізації на електронних торгах втрачає статус спільного сумісного майна, вибуває з володіння подружжя на підставі виконавчих дій;

- у матеріалах справи відсутні докази того, що кошти, отримані ОСОБА_2 , за договором позики були використані не в інтересах сім`ї, тому застосуванню підлягає презумпція спільності інтересів подружжя сім`ї;

-відповідно до інформаційної довідки спірне майно на момент реалізації належало ОСОБА_2 на праві приватної власності;

- втручання у проведення торгів є протиправною дією.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у складі колегії суддів: головуючий судді-доповідача Пуль О.А., судді Бородіної Л.І., судді Фоміної В.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№1824Х/2) на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 19.07.2021 о 16:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 16.07.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пуль О.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 задоволено заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Маркідонова О.В., (вх.№7451) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" у справі №905/71/21, призначеному на 19.07.2021 о 16:00 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.

06.07.2021 ОСОБА_2 надав суду відзив (вх.№7725) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що борг, за яким приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, не є спільним боргом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 не визнає спірний борг та не погоджується зі стягненням з нього судових витрат. Про те, що майно є спільним, приватного виконавця неодноразово повідомляв і ОСОБА_2 , відтак останній не може нести відповідальності за дії приватного виконавця. Просить суд рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у даній справі у частині розподілу судових витрат змінити, відмовивши у їх стягненні з ОСОБА_2 .

Також з рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 відмовити.

Апелянт, посилаючись на пункт 2 частини 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що зі змісту встановлених обставин у справі №905/71/21 та доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлено, що протиправні та незаконні дії були вчинені приватним виконавцем Григорчуком П.В. як виконавцем за виконавчим провадженням та ініціатором торгів, та ДП «Сетам» як організатором торгів. З огляду на зазначене, вважає безпідставним рішення господарського суду Харківської області від 17.05.2021 в частині покладення на ОСОБА_2 зобов`язання зі сплати понесених позивачем витрат -сплати судового збору у розмірі 10510,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 поновлено ОСОБА_2 строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (вх.№1863Х/2) на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21. Ураховуючи, що у провадженні апеляційної інстанції вже знаходилась апеляційна скарга ОСОБА_1 (вх.№1824Х/2) на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21, а іншою особою - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу (вх.№1863Х/2) на те ж саме рішення, яка підлягає розгляду, апеляційний господарський суд прийняв її до спільного розгляду з раніше поданою і призначеною до провадження скаргою. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 19.07.2021 о 16:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 16.07.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

08.07.2021 від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив (вх.№7842) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у даній справі, в якому зазначає, що позивач правомірно скористалась одним із способів захисту свого права власності, визначеного ст.15,16 Цивільного кодексу України, звернувшись до суду з позовом про визнання правочину недійсним. Вважає, що встановлення статусу спірного майна приватним виконавцем у момент прийняття рішення про відчуження майна передувало продажу майна ТОВ «Укррент-Інвест» та не спростовує факт спільної сумісної власності нерухомого майна. Борг, за яким приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, є особистим боргом ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_3 не є і не може бути безумовним боржником до моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким буде встановлено, що договір позики, по-перше, укладено одним з подружжя в інтересах сім`ї, по-друге, майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно, стягнення могло звертатися лише на частку ОСОБА_2 . Крім того, зазначає, що борг, який є особистим боргом ОСОБА_2 , є повністю погашеним, про що свідчить постанова Донецького апеляційного суду від 15.06.2021 у справі №265/4076/17 та постанова приватного виконавця Григорчука П.В. від 12.05.2021 про закінчення виконавчого провадження №61815657 про стягнення на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики №1 від 14.11.2016.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І., судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 клопотання представника ОСОБА_3 , адвоката Мороз О.О., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 19.07.2021 у справі №905/71/21 задоволено. Ухвалено провести судове засідання у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

16.07.2021 від приватного виконавця Григорчука П.В. електронною поштою до суду надійшов відзив (вх.№8142) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що спірне майно з часу його реалізації на електронних торгах - продажу ТОВ «Укррент-інвест» втратило статус спільного сумісного майна, вибуло з володіння подружжя на підставі виконавчих дій, а тому внаслідок установлення відсутності прав колишнього подружжя на спірне майно підстави для задоволення позову були відсутні. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 повністю, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у справі №905/71/21 у повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 розгляд справи відкладено на 16.08.2021 о 17:00 год.

05.08.2021 від приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Апалько М.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 клопотання представника ОСОБА_3 , адвоката Мороз О.О., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 16.08.2021 у справі №905/71/21 задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

Відповідно до пункту 14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 розгляд справи №905/71/21 відкладено на 23.09.2021 об 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 клопотання представника ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні 23.09.2021 у справі №905/71/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

09.09.2021 від приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Апалько М.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Маркідонова О.В., про участь у судовому засіданні 23.09.2021 у справі №905/71/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

20.09.2021 від ОСОБА_2 до суду надійшла заява (вх.№10937), в якій просить суд провести судове засідання 29.09.2021 за відсутності ОСОБА_2 та його представника. Рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 в частині розподілу судових витрат змінити, відмовивши у їх стягненні з ОСОБА_2 , в іншій частині рішення суду залишити без змін. Долучити до матеріалів справи документи, зазначені у додатках: ухвала від 26.07.2021 у справі №265/4076/17; постанова від 15.06.2021 у справі №265/4076/17; ухвала від 17.05.2021 у справі №241/728/21.

Колегія суддів, ураховуючи приписи частин 1, 4 ст.80, частин 1, 2, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зазначає про відсутність підстав для долучення додаткових доказів до матеріалів справи під час апеляційного перегляду рішення господарського суду, оскільки заявником не обґрунтовано та не доведено під час апеляційного розгляду справи неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пуль О.А., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.

22.09.2021 до суду електронною поштою надійшла заява (вх.№11054) про проведення судового засідання 23.09.2021 за відсутності ОСОБА_2 та його представника.

У судовому засіданні 23.09.2021, яке проводилось у режимі відеоконференції, представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 проти вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

ОСОБА_2 та його представник, а також приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Апалько М.Ю., подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 про відкладення розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.91, 95, том 4).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

14.06.1997 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 14.06.1997 (а.с.15, том 1).

27.02.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шпарагою С.С. та зареєстрований у реєстрі за №301 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1 договору продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення, що складається з: основної будівлі, зазначеної в технічному плані літ.А-1, побудованої зі шлакоблоків та заліза, загальною площею 1724,0 кв.м, основної будівлі, зазначеної у технічному плані літ.В-1, загальною нежитловою площею - 133,6 кв.м, основної будівлі, зазначеної в технічному плані літ.Б-1, загальною нежитловою площею - 17,6 кв.м, основної будівлі, зазначеної в технічному плані літ.Б'-1, загальною нежитловою площею - 73,7 кв.м, навісу літ.Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, яка знаходить у розпорядженні Марійпольської міської ради. Відчужуване нежитлове приміщення належить продавцю на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу), посвідченого Маріупольською універсальною товарною біржою ім.П.Ф.Дейнеги 26.04.2002 за №12174 та зареєстрованого у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 30.04.2002 за реєстровим №1206.

Продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 44040,00 грн, які продавець повністю отримав від покупця на підставі цього договору (пункт 2 договору).

Експертна оцінка нежитлового приміщення, згідно з відомостями, викладеними в експертному висновку від 26.02.2004, зробленому експертом ТОВ "Експертно-оціночна фірма "Афіна-Експерт" Дейнега Л.Г. (Сертифікат СОД №181/02 від 25.04.2002) з урахуванням фактичного стану і зовнішнього виду об`єкту, складає 43000,00 грн (пункт 3 договору).

Відсутність заборони відчуження зазначеного приміщення підтверджується довідкою №1 від 26.02.2004, виданою Шпарагою С.С., приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області (пункт 4 договору).

Покупець набуває право власності на вказане нежитлове приміщення згідно зі ст.334 Цивільного кодексу України з моменту реєстрації цього договору в Бюро технічної інвентаризації (пункт 5 договору).

Відповідно до пункту 9 договору зі змістом ст.120 Земельного кодексу покупець ознайомлений. Зміст ст.215, 231- 236, 331, 655, 657 Цивільного кодексу України, ст.60, 64, 65 Сімейного кодексу України, ст.4, 17 Закону України "Про власність" сторонам за договором роз`яснено (а.с.29-30, том 1).

Договір купівлі-продажу від 27.02.2004 зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.03.2004 Маріупольським бюро технічної інвентаризації. Згідно з витягом №2982840 нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за власником - ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.31, том 1).

14.11.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної позики №1, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю. Сума позики за договором становить 212671,64 дол.США (пункт 2.1 договору). У розділі 5 договору сторони погодили порядок повернення суми позики (а.с.127, том 2). Сторони погодили, що у разі прострочення будь-якого платежу, передбаченого пунктом 5.1 договору, строк виконання обов`язку щодо повернення залишку суми позики настає достроково через 6 місяців з дня виникнення відповідного прострочення (пункт 5.1.1 договору). Згідно з пунктом 6.1 договору при простроченні повернення позики (її частини) позичальником, настають наслідки, передбачені пунктом 5.1.1 договору. Договір містить підписи сторін (а.с.127, том 2).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.07.2017 у справі №727/4061/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 13.02.2018 та постановою Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №727/4061/17-ц, позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №1 від 14.11.2016 у розмірі 212671,64 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.07.2017 становить 5517580,46 грн. Рішення у справі №727/4061/17 на даний час є чинним (а.с.32-35, том 1).

На виконання рішення суду видано виконавчий лист №727/4061/17 від 14.08.2017 (а.с.183, том 1).

13.04.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження №61815657 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №1 від 14.11.2016 у загальному розмірі 213456,35 грн (а.с.184, том 1).

13.04.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. у межах ВП №61815657 накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 57355001,99 грн (а.с.185, том 1).

Постанова про арешт майна від 13.04.2020 зареєстрована в реєстрах обтяжень речових прав на нерухоме майно та на рухоме майно, що підтверджується витягами від 13.04.2020 №206695429, №65534889 (а.с.186-188, том 1).

14.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. винесено постанову про опис та арешт майна боржника у межах ВП №61815657, відповідно до якої, станом на 15.05.2020 рішення суду боржником залишається не виконаним, згідно з даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим постановлено описати та накласти арешт на майно, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 1948,9 кв.м, що складається з: основної будівлі А-1, площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1, площею - 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1, площею - 17,6 кв.м., основної будівлі Б'-1, площею - 73,7 кв.м, навісу Г-1, вказане приміщення належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №301 від 27.02.2004.

Дана постанова підписана ОСОБА_2 у присутності понятих, прізвища та підписи яких містяться у постанові (а.с.190, том 1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №206696793 від 13.04.2020 нежитлова будівля, загальною площею 1948,9 кв.м, зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності частка власності:1/1 (а.с.188, том 1).

З висновку про ринкову вартість нерухомості убачається, що суб`єктом оціночної діяльності здійснена оцінка об`єкту, а саме: нерухоме майно - нежитлова будівля, загальною площею 1948,9 кв.м, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1 та визначена ринкова вартість об`єкта оцінки: 630500,00 грн без ПДВ (а.с.191, том 1).

Згідно з відомостями, що містяться на офіційному веб-сайті ДП "СЕТАМ" за посиланням https://setam.net.ua/auction/445830, у межах виконавчого провадження №61815657 у центральній базі даних системи електронних торгів 29.09.2020 розміщено лот №445755 з продажу арештованого нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 1948,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.192-194, том 1).

19.10.2020 відбулись оспорювані торги, про що складено протокол проведення електронних торгів №507362 від 19.10.2020, згідно з яким переможцем торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРРЕНТ-ІНВЕСТ" (учасник №3) через представника - директора Вовка Сергія Вікторовича (адреса: АДРЕСА_2 , ) з найвищою ціновою пропозицією за ціною 535925,00 грн (а.с.193, том 1).

06.11.2020 приватним виконавцем Григорчуком П.В. складено акт про проведені електронні торги при примусовому виконанні виконавчого листа №727/4061/17 від 14.08.2017. Зокрема, в акті зазначено, що згідно з протоколом №507362 від 19.10.2020 про проведення електронних торгів, а саме: нежитлової будівлі, загальною площею 1948,9 кв.м, що складається з: основної будівлі А-1, площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1, площею - 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1, площею - 17,6 кв.м, основної будівлі Б'-1, площею - 73,7 кв.м, навісу Г-1 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, переможцем електронних торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест", продано по ціні 535925,00 грн., без ПДВ. Реалізація майна здійснена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" в рамках виконавчого провадження №61815657 з примусового виконання виконавчого листа №727/4061/17, виданого 14.07.2017 Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у загальному розмірі 5213465,35 грн. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством (а.с.195, том 1).

Постановою від 06.11.2020 приватного виконавця Григорчука П.В. у виконавчому провадженні №61815657 знято арешт зі спірного майна (а.с.69, том 2).

Відповідно до свідоцтва №534 від 16.11.2020, виданого приватним нотаріусом Апалько М.Ю., на підставі акта про проведені електронні торги, Товариству з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест" належить на праві власності нежитлове приміщення, що складається з: основної будівлі А-1, основної будівлі В-1, основної будівлі Б-1, основної будівлі Б'-1, навісу Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64, том 1).

Також реєстрація спірного майна за Товариствам з обмеженою відповідальністю "УКРРЕНТ-ІНВЕСТ" підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №232671376 від 16.11.2020 (а.с.66, том 2).

Листом (№б/н від 15.10.2020; вхідна дата 16.10.2020) позивачка звернулась до приватного виконавця Григорчука П.В. з вимогою про припинення незаконних дій щодо відчуження частки спірного майна, яка на праві сумісної власності належить ОСОБА_3 (а.с.44, том 1).

Матеріали справи не містять відповіді на таку вимогу.

Даний спір виник у результаті примусового виконання судового рішення щодо реалізації нерухомого майна, яке, на думку, позивача знаходилось у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_6 .

Апелянт вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту: на думку апелянта, позивачка має право в межах справи про поділ майна у Жовтневому районному суді м.Маріуполя стягнути з ОСОБА_2 вартість частки реалізованого майна. У даному випадку позивачкою обрано спосіб захисту шляхом оскарження результатів прилюдних торгів з метою ухилення від боргових зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 ст.15 та частини 1 ст.16 Цивільного кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 09.02.2021 у справі № 381/622/17 (пункт 14)).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (частина 2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 4 ст.656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

За висновком Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/856/17 правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини 4 ст.656 Цивільного кодексу України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (пункт 3.1 пункту 3 глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №2956/5, ст.34 Закону України "Про нотаріат").

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України (частина 1 ст.215 цього Кодексу).

Разом з цим, слід зазначити, що за змістом частини першої статті 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій передбачено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2014 №1404VIII та Інструкцією з примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у відповідних редакціях.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що позивач, не будучи учасником виконавчого провадження, не має права на оскарження дій державного виконавця, натомість, правомірно скористалась одним із способів захисту свого права власності, визначеного ст.15, 16 Цивільного кодексу України, звернувшись до господарського суду з даним позовом.

Крім того, Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області в ухвалі (яка є чинною) від 13.11.2020 у справі №264/7411/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , приватного виконавця Григорчука Павла Васильовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРЕНТ-ІНВЕСТ» про захист права власності на майно шляхом визнання недійсним торгів, протоколу та акту з продажу нерухомого майна, встановлено юрисдикцію даного спору з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.03.2018 у справі №725/3212/16-ц та у постанові від 05.06.2018 у справі №910/856/17, якщо набувачем майна на електронних торгах є фізична особа, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо юридична особа або підприємець, - господарського судочинства.

Апелянт стверджує про протиправність втручання у проведення торгів, однак такі твердження не підтверджені жодними належними доказами та є суб`єктивною думкою скаржника.

Доводи апелянта про те, що позовну заяву подано позивачем у даній справі з метою уникнення виконання рішення суду по сплаті боргу, що виник у зв`язку з укладенням відповідачем - ОСОБА_2 з ОСОБА_1 договору позики у розмірі 212671,64 доларів США, спростовуються матеріалами справи, адже докази того, що борг за вказаним договором позики є спільним боргом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відсутні у матеріалах справи.

Статтею 73 Сімейного кодексу України встановлено, що за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Таким чином, борг, за яким приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, є боргом ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_3 не є боржником, до моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким буде встановлено, що договір позики, по-перше, укладено одним з подружжя в інтересах сім`ї, по-друге, майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Вищезазначеним спростовується твердження апелянта про презумпцію спільності інтересів подружжя сім`ї у даному випадку.

Крім того, у ході судового розгляду справи представник ОСОБА_3 зазначила, що борг перед ОСОБА_1 за договором позики повністю погашений ОСОБА_2 , про що свідчить постанова Донецького апеляційного суду від 15.06.2021 у справі №265/4076/17 та постанова приватного виконавця Григорчука П.В. від 12.05.2021 про закінчення виконавчого провадження №61815657 пор стягнення на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики №1 від 14.11.2016.

Відповідно до частини 1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у даному випадку право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано Маріупольським бюро технічної інвентаризації 03.03.2004 відповідно до витягу №2982840, власником вказаного майна є ОСОБА_2 .

Водночас, як зазначалося вище, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.06.1997 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 14.06.1997.

Згідно зі ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями статті 369 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно з частиною 3 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Отже, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Тобто, законом встановлений обов`язок з`ясувати належність майна чи його частини боржнику та правом звернутися до суду із поданням для визначення частки боржника у спільному майні безпосередньо самим виконавцем.

Матеріалами справи підтверджується, що приватний виконавець Григорчук П.В. не звертався до суду з позовом щодо поділу спірного майна, а саме: нежитлового приміщення, що складається з: основної будівлі А-1, основної будівлі В-1, основної будівлі Б-1, основної будівлі Б'-1, навісу Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Господарський суд обґрунтовано зазначив, що приватний виконавець обмежився лише констатацією того факту, що спірна квартира зареєстрована лише на боржника - чоловіка ОСОБА_3 . Сам по собі факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише тій особі, на ім`я якої воно зареєстровано.

Таким чином, продажу на електронних торгах підлягала лише частина спірного нежитлового приміщення, що належала чоловіку позивачки (боржнику) на праві спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення продажу з електронних торгів частини майна позивача без вирішення питання щодо визначення частки не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №462/518/18.

З матеріалів справи убачається, що позивачка звернулась з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя у цивільній справі №263/8061/20 (ухвала про відкриття провадження від 03.07.2020), у тому числі спірного нежитлового приміщення, що складається з: основної будівлі А-1, основної будівлі В-1, основної будівлі Б-1, основної будівлі Б'-1, навісу Г-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.03.20211 у справі №263/8061/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішення у справі №905/71/21 за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів.

Отже, матеріали справи №905/71/21 не містять жодних належних доказів поділу спірного майна.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 01.06.2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу можна позбавити її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності слід дотримуватися справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також ЄСПЛ у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справі "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 07 грудня 1976 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Колегією суддів відхиляються доводи апелянта про те, що спірне майно з часу його реалізації на електронних торгах втратило статус спільного майна подружжя та вибуває з володіння подружжя на підставі виконавчих дій, оскільки саме на приватного виконавця покладено обов`язок вчинити усі належні дії для встановлення наявності такої сумісної власності.

Отже, встановлення таких обставин приватним виконавцем у момент прийняття рішення про відчуження майна передувало продажу майна Товариству з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест" та не спростовує факт спільної сумісної власності нерухомого майна.

Посилання апелянта на висновок Верховного Суду у справі №361/2822/17 від 19.05.5020 не беруться колегією суддів до уваги, оскільки предмет і підстави позову та фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин у наведеній скаржником цивільній справі щодо поділу майна подружжя не є тотожними предмету позову у справі №905/71/21, яка розглядається.

З огляду на вищевикладене, господарський суд на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів №507362 від 27.10.2020, визнання недійсним акту про проведення торгів з продажу, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна №534, виданого 16.11.2020 приватним нотаріусом ММНО Апалько М.Ю. Товариству з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест".

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до положень частини третьої статті 216 Цивільного кодексу України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 у справі №154/883/19-ц.

Оскільки разом з вимогою про скасування державної реєстрації права власності одночасно припиняються речові права покупця, тому господарський суд з урахуванням правових висновків Верховного Суду обґрунтовано задовольнив вимоги про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррент-Інвест" на спірне нежитлове приміщення

З огляду на норми чинного законодавства та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд обґрунтовано та правомірно задовольнив позовні вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставний, на його думку, розподіл судових витрат та стягнення з відповідача ( ОСОБА_2 ) 10510,00 грн судового збору, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Ураховуючи наведені приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України та задоволення заявленого позивачем позову повністю, господарський суд дійшов правильного висновку про покладення витрат зі сплати судового збору на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, і на першого відповідача ОСОБА_2 у розмірі 10510,00 грн.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуально кодексу України, а тому відсутні підстави для його скасування.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що відповідно до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянтів, викладені ними в апеляційних скаргах, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.05.2021 у справі №905/71/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.10.2021.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова

Суддя В.О. Фоміна