ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
23 вересня 2021 року Справа № 918/370/21
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г.
суддя Гудак А.В.
при секретарі судового засідання Орловській Т.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/370/21
за позовом громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік"
до фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни
за участю представників:
позивача (громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами") - Гуйди Д.М.,
ТОВ "Бест Мьюзік" - не з`явився,
відповідача - Мартинова О.Ю.,
Рішенням господарського суду Рівненської області від 28.07.2021 р. у справі №918/370/21 позов громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" до фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни про стягнення 56750 грн. за незаконне використання музичного твору задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Бондар Ірини Ананіївни на користь ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 56750 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору. Додатковим рішенням від 06.08.2021 р. у справі №918/370/21 стягнуто з відповідача 30000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням фізична особа-підприємець Бондар Ірина Ананіївна звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни на рішення господарського суду Рівненської області від 28.07.2021 р. у справі №918/370/21 задоволено. Рішення господарського суду Рівненської області від 28.07.2021 р. та додаткове рішення від 06.08.2021 р. у справі №918/370/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" про стягнення 56750,00 грн. за незаконне використання музичного твору відмовлено. Стягнуто з громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на користь фізичної особи - підприємця Бондар Ірини Ананіївни судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3405 грн..

10.09.2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від ФОП Бондар Ірини Ананіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/370/21, яким стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" та громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" судові витрати пов`язані із наданням професійної правової допомоги у сумі 12000 грн..

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Бондар Ірини Ананіївни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/370/21, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати та конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплати правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2021 р. до суду першої інстанції представником ФОП Бондар Ірини Ананіївни адвокатом Мартиновим О.Ю. було подано розрахунок судових витрат з відповідними доказами, зокрема: договір №б/н про надання правової допомоги від 13.06.2021 р., рахунок-фактура №01/07 від 07.07.2021 р., квитанція до прибуткового касового ордера №01/07 від 07.07.2021 р. та акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 13.06.2021 р. (а.с.124-131).

Таким чином апеляційним господарським судом встановлено, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу були подані відповідачем до місцевого господарського суду та на момент розгляду апеляційної скарги були наявні в матеріалах справи.

Оскільки рішенням господарського суду Рівненської області від 28.07.2021 р. у справі №918/370/21 позов громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" до фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни про стягнення 56750 грн. за незаконне використання музичного твору задоволено повністю, враховуючи правила розподілу судових витрат, передбачених ст.129 ГПК України, відповідач був позбавлений можливості ставити питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, що були ним понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Розглядаючи заяву відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 цього Кодексу ).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегією суддів встановлено, що 20.09.2021 р. до апеляційного господарського суду від громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" надійшли заперечення проти заявлених відповідачем витрат на професійну правову допомогу адвоката в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу адвоката, а у разі прийняття рішення на користь відповідача зменшити розмір таких витрат відповідно до ч.5 ст.126 ГПК України (а.с.242-244).

В обґрунтування вказаних заперечень зазначає, що відповідачем разом із першою заявою по суті спору (відзивом від 14.06.2021 р.) не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що відповідно до ч.2 ст. 124 ГПК України є підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" звертає увагу суду на те, що відповідачем, всупереч положенням ч.3 ст.126 ГПК України, не було подано до суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє позивача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат відповідача на професійну правову допомогу.

Оцінюючи доводи ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про те, що неподання відповідачем до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті у справі є підставою для відмови відповідачу у відшкодуванні судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Зокрема, положення статті 124 ГПК України не містять імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат.

Натомість, частиною другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. Таку правову позицію висловив Касаційний господарський суд у додатковій постанові від 21.05.2020 р. у справі №922/2167/19.

Оскільки неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, а також зважаючи на те, що докази судових витрат були подані відповідачем до суду першої інстанції з дотриманням вимог ч.8 ст.129 ГПК України, апеляційним господарським судом встановлено відсутність підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат відповідача на підставі ч.2 ст.124 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Колегією суддів встановлено, що 13.06.2021 року між фізичною особою-підприємцем Бондар Іриною Ананіївною (далі - клієнт) та адвокатським об`єднанням «Рівненська правозахисна група» (далі - об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги №б/н (а.с.126-128).

Відповідно до п.1.1. договору об`єднання приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу у справі №918/370/21 щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративне правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені об`єднання за цим договором здійснює адвокат Мартинов Олексій Юрійович. Об`єднання може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах (п.2.2. договору).

Згідно ордеру на надання правової допомоги серії ВК №1023506 від 14.06.2021 р. виданого АО «Рівненська правозахисна група» ФОП Бондар І.А. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 14.06.2021 р. уповноважила адвоката Мартинова Олексія Юрійовича на надання правової допомоги в господарському суді Рівненської області (а.с.87).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 07.07.2021 р. до договору про надання правової допомоги №б/н від 13.06.2021 р. вартість наданих послуг складає 12000 грн. (а.с.131).

За надання правової допомоги №б/н від 13.06.2021 р. адвокатським об`єднанням «Рівненська правозахисна група» було виставлено ФОП Бондар І.А. рахунок-фактуру №01/07 від 07.07.2021 р. на суму 12000 грн. (а.с.129).

На виконання умов договору №б/н від 13.06.2021 р. ФОП Бондар І.А. було сплачено АО «Рівненська правозахисна група» 12000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №01/07 від 07.07.2021 р. (а.с.130).

Факт надання адвокатом Мартиновим О.Ю. професійної правової допомоги відповідачу підтверджується також матеріалами справи №918/370/21. Зокрема, з протоколів судових засідань від 15.06.2021 р., від 01.07.2021 р., від 07.07.2021 р. та від 28.07.2021 р. вбачається, що адвокат Мартинов О.Ю. приймав участь у чотирьох судових засідання під час розгляду справи в судів першої інстанції (а.с. 76, 121-122, 135-136, 144-145). Також адвокатом було підготовлено та подано до місцевого господарського суду відзив на позовну заяву та клопотання про витребування оригіналу документів (а.с.80-86, 118-119).

У відповідності до ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 3.1 договору сторони визначили, що розмір гонорару, який клієнт оплачує об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу є фіксованим і становить 12000 грн., який сплачується клієнтом об`єднанню у готівковій або безготівковій формі на підставі виставленого рахунку.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Щодо неподання відповідачем детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, колегія суддів вважає, що положення ч.3 ст. 126 ГПК України запроваджені саме для визначення розміру витрат, однак у даній справі розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Колегія суддів звертає увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Разом з тим, з поданих позивачем заперечень проти заявлених відповідачем витрат на професійну правову допомогу, вбачається, що останні не містять обґрунтування щодо неспівмірності розміру таких витрат. Доводи ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" зводяться до неможливості спростування ним ймовірної неспівмірності витрат на професійну правову допомогу у зв`язку із неподанням відповідачем детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Оцінюючи подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правову допомогу, колегією суддів встановлено, що останні у своїй сукупності разом із іншими матеріалами справи у повній мірі підтверджують обсяг наданої професійної правової допомоги відповідачу адвокатом Мартиновим О.Ю. та розмір понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі вищевикладеного, розмір заявлених фізичною особою-підприємцем Бондар Іриною Ананіївною витрат на професійну правову допомогу у сумі 12000,00 грн. відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і є співрозмірними із обсягом виконаної роботою адвокатом у суді першої інстанції та ціною позову, а тому апеляційний суд вважає заявлену до стягнення суму витрат на правову допомогу у такому розмірі обґрунтованою.

Разом з тим, відповідно до пункту 6.3. договору №АВ110620 про управління авторськими правами від 26.06.2020 р., у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація (ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"), остання за письмовим погодженням з правовласником (ТОВ "Бест Мьюзік"") має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому, при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так та і від імені правовласника беручи за основу приписи закону. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам залученим організація до представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього договору для такого представництва достатньо. Правовласник підтверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках передбачених законом.

Також в додаткові угоді №1 до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020 р. сторони узгодили, що у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов.

Отже, з урахуванням того, що позивачем у даному спорі була саме громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на виконання умов договору про управління майновими авторськими правами, а також оскільки остання просила суд стягнути 56750,00 грн. за незаконне використання музичного твору на свою користь, колегія суддів дійшла висновку, що витрати понесені ФОП Бондар Іриною Ананіївною на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у сумі 12000 грн. слід покласти на громадську спілку "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами". У зв`язку із чим заява відповідача в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу з ТОВ "Бест Мьюзік" задоволенню не підлягає.

Апеляційний господарський суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/370/21 - задоволити частково.

2. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу з товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" - відмовити.

3. Заяву фізичної особи-підприємця Бондар Ірини Ананіївни в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу з громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" - задоволити.

4. Стягнути з громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, прим. 57, офіс 11, ) на користь фізичної особи - підприємця Бондар Ірини Ананіївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень) судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Господарському суду Рівненської області видати судовий наказ.

6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" вересня 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.