ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа№ 910/11093/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання: Токаревої А.Г.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.09.2021 року у справі №910/11093/20 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021, повний текст якого складено 11.06.2021

у справі №910/11093/20 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація»

до Комунального підприємства «Київський метрополітен»

про стягнення 2 649 846,35 грн.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація» (далі - ТОВ «Енергодарбудмеханізація», позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі - КП «Київський метрополітен», відповідач) про стягнення 2 649 846,35 грн за договором підряду № 93-ДМБ-17 від 14.02.2017, з яких: 2 105 737,85 грн основного боргу, 171 603,62 грн. - 3% річних та 372 504,88 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані стягненням коштів за виконання додаткових робіт, які не були передбачені погодженою проектно - кошторисною документацією.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.06.2021 у справі № 910/11093/20 у позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про відмову у позові через те, що позивач не надав суду доказів укладення з відповідачем додаткової угоди до договору підряду № 93-ДМБ - 17 від 14.02.2017 або окремого договору на виконання додаткового обсягу робіт та досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Енергодарбудмеханізація» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2021 у справі № 910/11093/20 та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

На переконання ТОВ «Енергодарбудмеханізація» рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд неправильно застосував норми матеріального, порушив норми процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що, відповідач не заперечує, що роботи були фактично виконані, лише вказує, що вартість робіт перевищує погоджену договірну ціну.

На переконання скаржника належне виконання додаткових робіт підтверджується дефектним актом, актами додаткових об`ємів № 1-24, складених за період 25.02.2017 - 05.05.2017, актом обстеження виконаних додаткових об`ємів електромонтажних робіт від 14.04.2017.

Висновком комплексного інженерно-технічного та економічного експертного дослідження від 16.12.2019 № 16/12/19-1 підтверджено вартість виконаних робіт.

ТОВ «Енергодарбудмеханізація» стверджує, що суд не застосував до спірних правовідносин норму 877 ЦК України, яка належить до застосування, не дослідив намагання позивача внести зміни до Договору та письмові звернення (пропозиції, повідомлення) про необхідність здійснення додаткових робіт, та підписання додаткової угоди.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021, справу № 910/11093/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Хрипун О. О., Шаптала Є. Ю.

Ухвалою від 19.07.2021 суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Енергодарбудмеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі № 910/11093/20; розгляд апеляційної скарги призначив на 21.09.2021 о 09 год 50 хв; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

30.07.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зокрема щодо внесення змін до договору в частині збільшення ціни договору на вартість таких робіт, відповідач вказав, що доказів укладення додаткової угоди немає, а направлення листів, пропозицій не відповідає вимогам ст. 188 ГК України, у цих листах не зазначено пропозиції укладення додаткової угоди.

Щодо виконання додаткових робіт, доказів вжиття заходів про повідомлення виконання додаткових робіт, відповідач зазначив, що збільшення загальної кошторисної вартості робіт передбачає внесення змін до річного плану закупівель, яке можливе лише за умови внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Такої підстави для збільшення договірної ціни як необхідність виконання додаткових робіт Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено.

Щодо Висновку комплексного інженерно-технічного та економічного експертного дослідження від 16.12.2019 № 16/12/19-1, то відповідач стверджує, що такий висновок не підтверджує необхідність виконання таких робіт, визначення об`єму та вартості робіт на власний розсуд позивача, визначення наявності чи відсутності заборгованості є компетенцією суду а не експерта, при цьому, питання дослідження зміни істотних умов до договору не досліджувалося узагалі, відповідальність за розробку проектної документації лежить на позивачеві, що виключає відповідальність відповідача за виникнення у процесі будівництва виконання додаткових робіт.

З огляду на відсутність зобов`язання з оплати додаткових робіт, вимога про стягнення 3 % та інфляційних втрат є неправомірною.

20.08.2021 позивач через відділ документального забезпечення подав письмові пояснення, у яких ще раз наголосив на направленні на адресу відповідача листів про необхідність виконання додаткових робіт та укладенні додаткової угоди до договору, 26.04.2017, 17.08.2017, 23.08.2017, 01.09.2017.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є. Ю. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/4532/21 від 20.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11093/20 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М. Л., судді: Хрипун О. О., Куксов В. В.

Згідно з ухвалою суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/11093/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Хрипун О.О.; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі № 910/11093/20 вирішено здійснювати у раніше призначеному судовому засіданні 21.09.2021 о 09 год 50 хв.

В судовому засіданні 21.09.2021 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, представник відповідача заперечив проти вимог останньої за обставин, викладених у відзиві.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, 14.02.2017 ТОВ «Енергодарбудмеханізація» (підрядник) та КП «Київський метрополітен» (замовник) уклали договір № 93-ДМБ - 17 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати капітальний ремонт (з поліпшенням) станції «Лівобережна» Святошино - Броварської лінії метрополітену», а замовник зобов`язався прийняти вказані роботи та оплатити їх вартість на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 03.04.2017 загальна вартість робіт становить 24 714 246,83 грн, в тому числі ПДВ - 4 119 041,14 грн: що складається: з вартості розробки проектної документації - 659 839,20 грн з ПДВ; з вартості проведення експертизи - 15 390,00 грн з ПДВ; з вартості будівельних робіт - 24 039 017,63 грн з ПДВ.

В межах розгляду справи позивач наполягав, що вказані роботи виконані належним чином і у встановлений строк, згідно з державними будівельними нормами та стандартами, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта № КВ37 від 05.05.2017.

Однак в процесі виконання будівельних робіт з капітального ремонту (з поліпшеннями) станції «Лівобережна» Св`ятошино - Броварської лінії метрополітену за Договором виникла необхідність у проведенні додаткових комплексів робіт, які не були передбачені погодженою проектно - кошторисною документацією.

Вказані додаткові роботи виконані на загальну суму 2 105 737,85 грн, що підтверджується висновком експерта комплексного інженерно - технічного та економічного експертного дослідження № 16/12/19-1 від 16.12.2019, проведеного за ініціативою позивача.

Відповідно до Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 688 (далі - Загальні умови) договір підряду може бути укладений за результатами проведених торгів (тендеру ) або переговорів сторін (п. 6 Загальних умов).

У п. 7 Загальних умов передбачено, що умови договору підряду, що укладається за результатами проведених торгів (тендеру) повинні відповідати тендерній документації замовника та акцептованій тендерній пропозиції підрядника.

Суд установив, що згідно із затвердженим та оприлюдненим відповідачем у встановленому порядку річним планом закупівель на 2017 (позиція UA-P-2017-01-27-004737- a), фінансування закупівлі робіт «Капітальний ремонт (з поліпшенням) станції «Лівобережна» Святошино - Броварської лінії метрополітену» (проектні та будівельні роботи) передбачалось у сумі 25 000 000,00 грн ( згідно з інформацією, наявною в інформаційно - телекомунікаційній системі «Prozorro» за посиланням https://prozorro.gov.ua/plan/UA-P-2017-01-27-004737-a).

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 11.04.2017 № 422 загальна кошторисна вартість будівництва в поточних цінах станом на 02.03.2017 затверджена у сумі 24 735 820,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобов`язався виконати роботи: «Капітальний ремонт (з поліпшенням ) станції «Лівобережна» Святошино - Броварської лінії метрополітену» (код - 45453000-7 «Капітальний ремонт і реставрація» за ДК 021-2015) (проектні та будівельні роботи ).

Як вбачається з п. 1.2 Договору в перелік робіт входять:

1.2.1 Розробка декількох варіантів (не менше двох) дизайн - проектів екстер`єру та інтер`єру станції метрополітену « Лівобережна », письмове погодження остаточного варіанту дизайн - проекту, відповідно до чинного законодавства, з архітектором станції чи розробником проекту станції ДП «ПІ Укрметротунельпроект», а також із замовником.

1.2.2 Розробку проектної документації (робочого проекту) «Капітальний ремонт (з оліпшенням) станції «Лівобережна» Святошино - Броварської лінії метрополітену» відповідно до завдання на проектування (додаток № 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього договору з дотримання вимог чинного законодавства, державних будівельних норм, правил та державних стандартів.

1.2.3 Передачу проектної документації до експертної організації для проведення її експертизи та отримання на неї позитивного експертного звіту, відповідно до вимог чинного законодавства та завдання на проектування.

1.2.4 Виконання будівельних робіт відповідно до проектної документації, якій проведено експертизу, згідно з підпунктом 1.2.3 п. 1.2 цього договору, та затвердженої замовником у порядку, встановленим чинним законодавством.

Суд установив, що під час участі у вказаній процедурі закупівлі ТОВ «Енергодарбудмеханізація» погодилося на пропозицію замовника щодо виконання вимог замовника та Договору на загальну суму 24 736 520,59 грн (в тому числі ПДВ 4 122 753,43 грн).

При цьому, відповідно до п. 3.2 Договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 14.02.2017 № 2 ) загальна вартість робіт становила 24 714 246,83 грн, а вартість будівельних робіт - 24 039 017,63 грн.

Натомість, вважаючи, що на відповідачеві лежить обов`язок з відшкодування вартості виконаних додаткових робіт, позивач звернувся до суду.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 509 та ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень частин першої та другої ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з матеріалами справи, Договір укладений за результатами процедури закупівлі «Відкриті торги», які проводились відповідачем відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору).

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, закупівля здійснюється відповідно до річного плану.

Відповідно до частини першої ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 11.1 Договору зміна, доповнення та розірвання цього договору допускається за взаємною згодою сторін, якщо інше не встановлено цим договором або чинним законодавством

Істотні умови цього договору можуть бути змінені лише у випадках та з підстав, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 11.2 Договору встановлено, що зміни, доповнення та розірвання цього договору оформлюється шляхом вчинення відповідного письмового правочину, який підписується уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін та є його невід`ємною частиною.

Позивач обґрунтовував наявністю підстав для стягнення коштів за виконання додаткових робіт, складенням дефектного акту, актами додаткових об`ємів № 1-24, складених за період 25.02.2017 - 05.05.2017, актом обстеження виконаних додаткових об`ємів електромонтажних робіт від 14.04.2017, а також листів про необхідність виконання додаткових робіт та укладенні додаткової угоди до договору від 26.04.2017, від 17.08.2017, від 23.08.2017, від 01.09.2017.

Однак суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що правовою підставою для сплати відповідачем коштів за виконання додаткових робіт може бути лише погоджена та укладена у відповідному порядку додаткова угода до Договору.

Натомість доказів укладення з відповідачем додаткової угоди до Договору або окремого договору на виконання додаткового обсягу робіт та досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов, надано не було.

А отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за відсутності надання відповідних доказів, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у позові.

З урахуванням викладеного, оскільки відсутні підстави для стягнення вартості додаткових виконаних робіт, то відсутні підстави і для стягнення 171 603,62 грн - 3% річних та 372 504,88 грн інфляційних втрат.

Що стосується арґументів скаржника стосовно незастосування судом ст. 877 ЦК України, то апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації.

Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника.

У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності.

Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку належить враховувати особливості процедури фінансування відповідача, тобто, норми Закону України «Про публічні закупівлі», а також той факт, що збільшення загальної кошторисної вартості робіт передбачає внесення змін до річного плану закупівель, яке можливе лише за умови внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

При цьому, норми статті 877 ЦК України не передбачають обов`язку укладення додаткової угоди про збільшення вартості договору у разі виконання додаткових робіт, виконаних підрядником. Така додаткова угода укладається лише за згодою сторін.

Що стосується Висновку комплексного інженерно-технічного та економічного експертного дослідження від 16.12.2019 № 16/12/19-1, то такий висновок не підтверджує необхідність виконання додаткових робіт, а визначення наявності чи відсутності заборгованості є компетенцією суду, а не експерта.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Крім того, аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2021 у справі № 910/11093/20 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 280-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбудмеханізація» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/11093/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/11093/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №910/11093/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

О.О. Хрипун