УХВАЛА

24 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/349/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2021 у справі

за первісним позовом Державного підприємства "Антонов"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

про стягнення 103 475,88 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

до Державного підприємства "Антонов"

про стягнення 271 947,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2021 у справі № 904/349/20, якою апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 904/349/20 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом первісного позову у цій справі є стягнення 103 475,88 грн, зустрічного позову - стягнення 271 947,34 грн, що менше ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 500 = 1 135 000,00 грн), а тому у розумінні ГПК України оскаржуване рішення у справі № 904/349/20 не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" зазначає, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених підпунктами "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, посилаючись на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо належних та допустимих доказів, якими можуть підтверджуватися факти повернення товарів, та формування правового висновку щодо необхідності подання оригіналу електронного доказу у разі наявності заперечень, незважаючи на наявність правової позиції Верховного Суду, які суд в оскаржуваному рішенні не врахував, тому справа має виняткове значення для скаржника та інших сторін договорів поставки.

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Твердження заявника, що рішення суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на справи та їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Сама вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального такого обґрунтування, не може бути визнана судом випадком, що зазначений у підпункті "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. При цьому, доводи скаржника, які викладені у скарзі зводяться до необхідності перегляду та переоцінки доказів встановлених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Дослідивши зміст касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, колегія суддів зауважує, що зазначення підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та вказівка на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, без належного такого обґрунтування не можуть бути визнані судом підставами, що підпадають під дію підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Розглянувши наведені скаржником доводи в обґрунтування наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішення, ухваленого судом попередньої інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" немає.

Подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, тому суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі і відмовляє у такому відкритті, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2021 у справі № 904/349/20.

2. Матеріали касаційної скарги на 80 (восьмидесяти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 13.08.2021 № 355, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ