СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. м. Харків Справа № 905/993/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивачів адвокат Погрібна С.О., ордер серії АР №1056603 від 30.07.2021 року, свідоцтво №001144 від 29.06.2016 року;

1-го відповідача адвокат Гінінгер А.А., довіреність №01.01-85/8578 від 21.12.2020 року; свідоцтво серії ЧЦ №000461 від 27.12.2019 року;

2-го відповідача не з`явився;

3-го відповідача не з`явився;

4-го відповідача не з`явився;

5-го відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1 та позивача - ОСОБА_2 - адвоката Погрібної С.О. (вх. №2700Д/1-18)

на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі №905/993/21, постановлену в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Лейба М.О.), повний текст якої складено 19.08.2021 року

за позовом 1: ОСОБА_1 , м. Київ

2: ОСОБА_2 , с. Петропавлівське, Бориспільський район, Київська область

до 1-го відповідача Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь, Донецька область

до 2-го відповідача Компанія Barlenco LTD, Nicosia, Cuprus (Компанія Барленко ЛТД, Нікосія, Кіпр)

до 3-го відповідача Компанія Metinvest B.V., Amsterdam, Nederlandes (Компанія Метінвест Б.В., Амстердам, Королівство Нідерланди)

до 4-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг, м.Маріуполь, Донецька область

до 5-го відповідача Компанії Metinvest International S.A., Geneva, Switzerland (Компанія Метінвест Інтернешнл С.А., м.Женева, Швейцарія)

про визнання недійсним правочину щодо застосування до позивачів процедури примусового викупу належних їм на праві власності акцій та солідарне стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі №905/993/21 зобов`язано позивачів в строк до 17.09.2021 року надати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою) наступних документів (у двох примірниках) позовної заяви; ухвали господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 03.06.2021 року та ухвали господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів в двох примірниках; підтвердження про вручення судових документів в двох примірниках; ухвалено звернутися до Міністерства юстиції України, через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (61000, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) для їх подальшого спрямування до De Officier van Justitie - Public Prosecutor at the District Court of The Hague (поштова адреса: Postbus 20302, 2500 EH, THE HAGUE, Netherlands) із Проханням про вручення Компанії Metinvest B.V. (Koninkrijk der Nederlanden, Amsterdam, Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 MA) судових документів, а саме: копії позовної заяви та копій ухвал суду від 03.06.2021 року та від 18.08.2021 року; зупинено провадження по справі №905/993/21 до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення, а також отримання відомостей про отримання або не отримання вручення копії ухвали у даній справі Компанії Metinvest B.V..

Адвокат Нікішаєва Сергія Васильовича та ОСОБА_2 - Погрібна С.О. з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі та передати справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про таке.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі №905/993/21 зупинено провадження по справі №905/993/21 до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення, а також отримання відомостей про отримання або не отримання вручення копії ухвали у даній справі Компанії Metinvest B.V.; зобов`язано позивачів в строк до 17.09.2021 року надати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою) наступних документів (у двох примірниках) позовної заяви; ухвали господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 03.06.2021 року та ухвали господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів в двох примірниках; підтвердження про вручення судових документів в двох примірниках; ухвалено звернутися до Міністерства юстиції України, через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (61000, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) для їх подальшого спрямування до De Officier van Justitie - Public Prosecutor at the District Court of The Hague (поштова адреса: Postbus 20302, 2500 EH, THE HAGUE, Netherlands) із Проханням про вручення Компанії Metinvest B.V. (Koninkrijk der Nederlanden, Amsterdam, Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 MA) судових документів, а саме: копії позовної заяви та копій ухвал суду від 03.06.2021 року та від 18.08.2021 року.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Господарський суд першої інстанції помилково визнав 3-го відповідача Компанію Metinvest B.V. іноземною особою, тому помилково зобов`язав апелянта перекласти позовну заяву та ухвалу суду, звернутися до Міністерства юстиції України за правовою допомогою щодо направлення прохання про вручення документів.

ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь, Компанія Barlenco LTD та Компанія Metinvest B.V. хоча де-юро зареєстровані на території держав Кіпр та Нідерланди, однак ці підприємства, де-факто, є складовими однієї групи компаній Метінвест, українського походження.

Відповідно до інформації з Укрпошти, Компанія Metinvest B.V. була обізнана про наявність даного судового спору, про що свідчить трекінг отримань позовної заяви, однак ухвалу суду 3-й відповідач не отримав з метою застосування до апелянта негативних наслідків у відповідності до ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, за змістом статті 15 якої судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачу та було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 09.12.2020 року №1236, від 17.02.2021 року № 104, від 21.04.2021 року №405, від 16.06.2021 року №611, від 11.08.2021 року №855 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 01.10.2021 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 року за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а, від 22.10.2020 року №21-а, від 18.12.2020 року №24-а, від 23.06.2021 року №10-а, від 16.08.2021 року №12-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Нікішаєва Сергія Васильовича та ОСОБА_2 - Погрібної С.О. на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі; відповідачам встановлено строк до 24.09.2021 року на протязі якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 ГПК України; призначено справу до розгляду на "27" вересня 2021 року о 12:45 год.; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

21.09.2021 року на електронну адресу суду від 1-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4049, вх.№10974), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що необґрунтованими є доводи апелянта на те, що 3-й відповідач обізнаний про відкриття провадження у справі, з огляду на отримання ним копії позовної заяви; стаття 15 Гаагської конвенції передбачає обов`язок направляти суду документи про виклик до суду, а позовна заява не є судовим документом про виклик до суду, а тому її отримання особою не свідчить про її належне повідомлення про судовий розгляд відповідно до Гаагської конвенції.

У судовому засіданні 27.09.2021 року представник позивачів підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні 27.09.2021 року проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники 2-го, 3-го, 4-го та 5-го відповідачів в судове засідання 27.09.2021 року не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному сайті Судової влади України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення.

До суду повернулись зворотні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень - копії ухвали суду від 03.09.2021 року, які були надіслані 2-му відповідачу - Компанії Barlenko LTD (Барленко ЛТД) на адресу Themistokli Dervi, 3 Julia House, 1066, Nicosia, Cyprus (Фемістоклі Дерві, 3 Джулія Хаус, 1066, Нікосія, Кіпр).

Також, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду від 03.09.2021 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників апелянта та 1-го відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Позивачі у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до господарського суду Донецької області з позовною заявою до 1-го відповідача Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, 2-го відповідача Компанії Barlenco LTD, 3-го відповідача Компанії Metinvest B.V., 4-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг, 5-го відповідача Компанії Metinvest International S.A., в якій просили визнати недійсним правочин щодо застосування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 процедури примусового викупу належних їм на праві власності акцій ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь у відповідності до Публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь від 19.03.2018 року; стягнути солідарно з ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь, Компанії Barlenco LTD, Компанії Metinvest B.V., Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг та Компанії Metinvest International S.A. на користь ОСОБА_1 суму збитків у розмірі 6 927265,16грн.; стягнути солідарно з ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь, Компанії Barlenco LTD, Компанії Metinvest B.V., Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг та Компанії Metinvest International S.A. на користь ОСОБА_2 суму збитків у розмірі 230908,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують на те, що примусовий викуп належних їм на праві власності акцій ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь на підставі Публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь від 19.03.2018 року був здійснений з порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ст. 41 Конституції України, ЦК України, Закону України Про акціонерні товариства, внаслідок чого було порушено їх право власності; процедура примусового викупу акцій ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь проводилась з порушенням норм чинного законодавства, оскільки запропонована ціна викупу акцій не була справедливою, тому критерій пропорційності втручання у права позивачів не був дотриманий.

18.08.2021 року господарським судом Донецької області постановлено оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Так, 2-м відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання - нерезидент України Компанія Barlenko LTD (Барленко ЛТД), що знаходиться за адресою: 1066, Nicosia, Cyprus, Themistokli Dervi, 3 Julia House).

П`ятим відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання - нерезидент України Компанія Metinvest International S.A., Geneva, Switzerland (Компанія Метінвест Інтернешнл С.А., м.Женева, Швейцарія).

Інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв, матеріали справи не містять.

За матеріалами справи, процесуальні документи у справі були надіслані 2-му відповідачу - Компанії Barlenko LTD (Барленко ЛТД) на адресу Themistokli Dervi, 3 Julia House, 1066, Nicosia, Cyprus (Фемістоклі Дерві, 3 Джулія Хаус, 1066, Нікосія, Кіпр) та 5-му відповідачу - Компанії Metinvest International S.A. (Компанія Метінвест Інтернешнл С.А.) на адресу: 2 2, rue Vallin, 1201 Geneva, Switzerland (Швейцарія, 1201 Женева, вул. Валлен, 2), які вказані у позовній заяві.

Згідно з наявними в матеріалах справи зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, 2-м відповідачем - Компанією BARLENCO LTD (Республіка Кіпр) та 5-м відповідачем - Компанією Metinvest International S.A. (Компанія Метінвест Інтернешнл С.А.) були отримані копії ухвал господарського суду Донецької області від 03.06.2021 року про відкриття провадження у справі (т.1, а.с. 58-59) та про відкладення підготовчого засідання від 29.06.2021 року (т.1, а.с. 105-106).

Порядок передачі судових та позасудових документів регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах вчиненої у Гаазі 15.11.1965 року.

За змістом Закону України Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 19.10.2000 року, Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15.11.1965 року в м. Гаага.

Статтею 1 вказаної Конвенції визначено, що Конвенція застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Пунктом а) ст. 10 Конвенції передбачено, що, якщо запитувана держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Так, Швейцарія та Кіпр є країнами-учасницями Гаазької конвенції 1965 року та підписали її без будь-яких зауважень щодо застосування пункту "а" ст. 10 Конвенції, яким передбачено право суду при розгляді справи надсилати судові документи безпосередньо поштою на адреси осіб-учасників справи, які перебувають за кордоном.

Зокрема, Нотою від 05.01.1984 року Уряд Республіки Кіпр зазначив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у статті 10 Конвенції.

За змістом ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві та було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

З відомостей, які містяться на офіційному сайті Гаазької конвенції з міжнародного права (https://www.hcch.net/en/instruments/conventions/status-table/notifications/?csid=409&disp=resdn) слідує, що Кіпр не заперечує проти вручення юридичних документів через поштові канали безпосередньо адресату на території їхній території.

Таким чином, з метою належного повідомлення 2-го відповідача - Компанії Barlenko LTD (Барленко ЛТД), (1066, Nicosia, Cyprus, Themistokli Dervi, 3 Julia House), (1066, Нікосія Кіпр, Фемістоклі Дерві, 3 Джулія Хаус) про розгляд справи відповідно до положень ГПК України та ст. 10 Конвенції Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність направлення копій ухвал безпосередньо на адресу місцезнаходження 2-го відповідача рекомендованим листом з повідомленням.

Також, 5-м відповідачем є Компанія Metinvest International S.A. (Компанія Метінвест Інтернешнл С.А.), (2 2, rue Vallin, 1201 Geneva, Switzerland) (Швейцарія, 1201 Женева, вул. Валлен, 2) було отримано надіслані на його адресу 2 2, rue Vallin, 1201 Geneva, Switzerland (Швейцарія, 1201 Женева, вул. Валлен, 2) копії ухвал господарського суду Донецької області від 03.06.2021 року та від 29.06.2021 року, а тому він є обізнаним про наявність судового провадження відносно нього.

А отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для повідомлення 5-го відповідача про розгляд справи в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Разом з тим, 3-м відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання - нерезидент України Компанія Metinvest B.V. (Метінвест Б.В.), що знаходиться за адресою: Koninkrijk der Nederlanden, Amsterdam, Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 MA.

Інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв, матеріали справи не містять.

Процесуальні документи у справі були надіслані 3-му відповідачу - Компанії Metinvest B.V. (Метінвест Б.В.) за адресою вказаною у позовній заяві Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 МА, Amsterdam, Koninkrijk der Nederlanden (Густава Малера площа 74 Б, 1032 МА, Амстердам, Королівство Нідерланди).

Зворотних рекомендованих повідомлень, надісланих на адресу Компанії Metinvest B.V., матеріали справи не містять.

Згідно ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За змістом ст. 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про міжнародне приватне право, якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Частиною 5 ст. 242 ГПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Згідно зі ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ст. 368 ГПК України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги повинні відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Королівства Нідерландів регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965 року), яка імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 року №2052-ІІІ та набрала чинності 26.11.2000 року (далі - Конвенція).

Статтею 1 Конвенції визначено, що вона застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

За приписами ст. 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 -6.

Королівство Нідерландів 03.11.1975 року приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, та визначила Прокуратуру (De Officier van Justitie - Public Prosecutor at the District Court of The Hague), поштова адреса: Postbus 20302, 2500 EH, THE HAGUE, Netherlands. центральним органом, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно ч. 4 ст. 5 Конвенції частина прохання, яка містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 7 Конвенції визначено, що типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами.

Господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки позивачі у справі - Нікішаєв С.В. та ОСОБА_2 є ініціаторами даного судового провадження, на них слід покласти витрати щодо перекладу документів англійською мовою, які в подальшому будуть розподілені судом у порядку передбаченому нормами ГПК України.

За змістом Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, суди України складають доручення та направляють їх в установленому порядку для виконання іноземній державі.

Пунктом 2.3 вказаної Інструкції визначено, що доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України; якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України; документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

А отже, 3-му відповідачу для належного повідомлення про розгляд справи необхідно вручати судові документи та позасудові документи у даній справі в нотаріально засвідченому перекладі на англійську мову з дотриманням вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах, вчиненої у Гаазі 15.11.1965 року.

З метою повідомлення 3-го відповідача про дату, час та місце розгляду справи №905/993/21, місцезнаходженням якого за повідомленням позивача та згідно з відомостями, наявними в матеріалах справи є: (Koninkrijk der Nederlanden, Amsterdam, Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 MA) - (Королівство Нідерланди), господарський суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 367 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звернення до компетентного органу Королівства Нідерландів із судовим дорученням про вручення Компанії Metinvest B.V. судових документів.

Аргументи апелянта на те, що ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь, Компанія Barlenco LTD та Компанія Metinvest B.V. хоча де-юро зареєстровані на території держав Кіпр та Нідерланди, однак ці підприємства, де-факто, є складовими однієї групи компаній Метінвест, українського походження, не приймаються, оскільки матеріали справи не містять, а апелянтом не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв.

За змістом ст. 6 Конвенції Центральний орган запитуваної Держави або будь-який орган, який він може призначити для цього, складає підтвердження встановленої Конвенцією форми. У ньому підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

А отже, враховуючи положення статті 15 Конвенції, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про необхідність звернення для надання правової допомоги, шляхом направлення прохання про вручення документів Міністерству юстиції України, через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (61000, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) для їх подальшого спрямування до De Officier van Justitie із Проханням про вручення Компанії Metinvest B.V. (Koninkrijk der Nederlanden, Amsterdam, Gustav Mahlerplein 74 B, 1032 MA) судових документів, а саме: копії позовної заяви, копії ухвал господарського суду Донецької області від 03.06.2021 року та від 18.08.2021 року.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №910/29287/15, де, зокрема, вказано на наступне.

Відповідно до статті 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесене, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів. У випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців. Разом з тим відповідно до положень статті 15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту. Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №911/165/18.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання позивачів здійснити дії, необхідні для звернення судом із дорученням про надання правової допомоги про вручення документів, до компетентної установи юстиції, а саме: надати господарському суду Донецької області у строк до 18.09.2021 року офіційний (нотаріально посвідчений) переклад на англійську мову (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою) наступних документів (у двох примірниках) позовної заяви; ухвали господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 03.06.2021 року, ухвали господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів в двох примірниках, підтвердження про вручення судових документів в двох примірниках.

За змістом ст. 12 Конвенції, вручення судових документів, отриманих від Договірної Держави, не потребує оплати або відшкодування зборів або витрат в зв`язку з врученням, здійсненим запитуваною Державою. Але, передбачено, що запитуючий орган сплачує або відшкодовує витрати, що виникли в зв`язку з: a) виконанням роботи судовим працівником або особою, компетентною відповідно до закону запитуваної Держави, b) використанням особливого способу вручення. У деяких країнах за виконання доручень відповідно до умов Конвенції призначається плата.

У разі якщо запитувана держава за вручення документів вимагає оплату, до пакета документів додається копія платіжного доручення. Інформація про розмір оплати та реквізити для перерахування коштів розміщені на офіційному веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права: www.hcch.net (абзац третій пункту 6.7 розділу VI Інструкції). При цьому, слід звернути увагу, що всі запити про вручення, які не супроводжені належною оплатою повертаються без вручення.

Аргументи апелянта на те, що відповідно до інформації з Укрпошти, Компанія Metinvest B.V. була обізнана про наявність даного судового спору, про що свідчить трекінг отримань позовної заяви, однак ухвалу суду 3-й відповідач не отримав з метою застосування до апелянта негативних наслідків у відповідності до ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, за змістом статті 15 якої судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачу та було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту, не приймаються, з огляду на таке.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі Гурепка проти України № 2 визначено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Положення Конвенції застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі, про наявність справи, яка розглядається судом, для надання особі можливості вжиття заходів захисту, а саме, належного ознайомлення зі справою та вимогами інших сторін, підготовки власної позиції, доказів, доводів та міркувань тощо.

Положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки відповідача.

Отримання копії позовної заяви не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи, оскільки саме лише звернення позивача до суду із позовною заявою не свідчить про відкриття провадження у справі за відповідною позовною заявою.

Згідно з положеннями ГПК України доказом належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи є вручення копії процесуального документу - ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, будь-які процесуальні документи, які надсилаються 3-му відповідачу, є врученими лише в тому випадку, коли відповідне повідомлення особи відповідає вимогам Конвенції.

Вище вказано, що від Компанії Metinvest B.V. не надійшло жодного підтвердження про вручення поштових відправлень (ухвал місцевого господарського суду).

Господарський процесуальний кодексу України не зобов`язує суд з`ясовувати фактичне місцезнаходження сторони (сторін) у справі, в даному випадку 3-го відповідача та/або його представників, якщо такі дані відсутні в матеріалах справи.

У разі необхідності повідомити сторону у справі про місце, час та дату розгляду справи, ані положення ГПК України, ані положення Конвенції не передбачають такої процесуальної дії суду як зобов`язання інших сторін у справі повідомити таку сторону у справі про місце, час та дату розгляду справи.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що враховуючи об`єктивну неможливість вручити Компанії Metinvest B.V. процесуальних документів у справі, для забезпечення процесуальних прав сторін, реалізації принципів змагальності та рівності перед законом і судом, про розгляд даної справи 3-го відповідача належить повідомляти в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Посилання апелянта на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 року у справі №908/137/18, де, зокрема, вказано на те, що вирішуючи спір у справі, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції не з`ясували наявності легітимної мети та справедливої ціни акцій, дотримання чи недотримання критерію пропорційності втручання у право власності у спірних правовідносинах, у зв`язку із чим Велика Палата Верховного Суду вважає передчасними висновки судів про відсутність порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції під час проведення процедури обов`язкового продажу акцій, не приймаються, з огляду на те, що предметом оскарження у справі №905/993/21 є ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження по справі до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 року №910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 року № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16. При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п. 60 постанови від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п. 6.30 постанови від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року у справі № 910/5394/15-г.

Таким чином, правовідносини у справі №908/137/18, на яку посилається апелянт та обставини вказаної справи, не є подібними до правовідносин у справі №905/993/21, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах, відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах.

Отже, висновок місцевого господарського суду про зупинення провадження до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.255, 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1 та позивача - ОСОБА_2 - адвоката Погрібної С.О. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.08.2021 року у справі №905/993/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.10.2021 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя І.А. Шутенко