СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Харків Справа № 922/1296/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

за участю:

представника позивача адвоката Корольчук Ю.Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 463 від 22.07.2005, ордер серія ВК № 1019765 від 12.04.2021)

представника відповідача Дарченко А.О. (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 6 від 29.06.2021; в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу в режимі відеоконференції Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек», м.Хмельницький (вх. № 2606 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 (суддя Жельне С.Ч.; повне рішення складено 04.08.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Технологічна група «Екіпаж», м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек», м.Хмельницький,

про стягнення коштів 726 856,38 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Технологічна група «Екіпаж» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» про стягнення 702775,33 грн заборгованості по оплаті поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просив покласти на відповідача.

Під час розгляду справи в підготовчому провадженні позивачем до суду надана заява про зміну предмету позову (вх.№15782 від 07.07.2021), в якій з урахуванням сплачених відповідачем під час розгляду справи у суді заборгованості 18.06.2021 та 06.07.2021 на загальну суму 70000,00 грн позивачем було здійснено її перерахунок з урахуванням індексу інфляції та пені. Згідно вказаної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 632775,33 грн заборгованості по оплаті поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018 (з урахуванням індексу інфляції); 45754,35 грн. пені за несвоєчасну оплату поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018.

21.07.2021 позивач до суду надав заяву про зміну предмету позову (із збільшеними вимогами) (вх.№16986), яка за правовим змістом є фактично заявою про збільшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 677437,56 грн заборгованості по оплаті поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018 (з урахуванням індексу інфляції); 49418,82 грн пені за несвоєчасну оплату поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018.

Відповідач у своїй заяві (вх.№4553 від 21.07.2021) просив зменшити розмір пені на 90% та розстрочити виконання рішення по стягненню суми боргу на 12 місяців.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.07.2021 підтвердив визнання позовних вимог, які були викладені позивачем в редакції заяви про зміну предмету позову (із збільшеними вимогами) від 21.07.2021 за вх.№16986. При цьому, представник відповідача наполягав на зменшенні пені на 90% та просив розстрочити виконання рішення по стягненню суми боргу на 12 місяців.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» про зменшення розміру пені відмовлено; у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» про розстрочку виконання рішення відмовлено; позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 677437 грн 56 коп. заборгованості по оплаті поставленого товару згідно Договору поставки №002/01/ДМР-2018 від 15.01.2018 (з урахуванням індексу інфляції), 49418 грн 82 коп. пені та витрати по сплаті судового збору 5451 грн 42 коп.; повернуто позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 5451 грн 42 коп.

Рішення суду мотивоване те, що фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та визнання відповідачем позову, є підставами для висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Поряд із цим, відмовляючи відповідачу у задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення суд першої інстанції визначився, що перелічені відповідачем обставини не є виключними та такими, що не унеможливлюють виконання рішення, а твердження відповідача про скрутне матеріальне становище не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання розстрочки.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у розстрочці виконання рішення не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, неповну оцінку судом поданих відповідачем доказів на користь розстрочення виконання рішення, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 в частині відмови у розстроченні виконання рішення по стягненню 726856,38 грн на 12 місяців і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким заяву відповідача про розстрочення виконання рішення задовольнити та затвердити графік рівних щомісячних платежів по 60571,37 гривень.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, що він надав до матеріалів справи достатньо документів на підтвердження необхідності у розстроченні судового рішення, зокрема:

-докази скрутного матеріального стану підприємства, що зумовлені першочерговими фінансовими зобов`язаннями перед державою з оплати податків, працівникам по виплаті заробітної платні, кредитним установам, та наявності першочергових фінансових зобов`язань на значну суму, невиконання яких зупинить діяльність товариства, а додаткове навантаження у вигляді стягнення позивачем одразу всієї суми без розстрочення може призвести до банкрутства підприємства відповідача;

-докази несвоєчасних та не у повному обсязі розрахунків контрагентів, в т.ч. державними замовниками з ТОВ «Компанія Укрінтек» у зв`язку з несвоєчасним отриманням бюджетних коштів, що спричинило брак коштів у відповідача, на які він розраховував для закриття боргу перед ТОВ «ТГ «Екіпаж» та іншими партнерами;

-виписки з банківських установ по рахункам відповідача, як доказ відсутності на рахунках достатньої кількості коштів для покриття боргу одразу всією сумою;

-докази скорочення обсягів діяльності й відповідно втрати доходу через запровадження карантину;

-докази надання пріоритету у розподіленні надходжень на користь ТОВ «ТГ «Екіпаж».

Відповідач вказує, що судом першої інстанції не враховано, що вина відповідача у простроченні виконання грошового зобов`язання перед позивачем відсутня, оскільки зумовлена непередбачуваними обставинами, які не залежали від волі ТОВ «Компанія Укрінтек», позаяк найбільший дебітор компанії (ДП НАЕК «Енергоатом») виявився неплатоспроможним. Крім того, відповідач наголошує, що позовні вимоги ним були визнані, від виконання рішення відповідач не відмовляється, в процесі судового провадження частково погасив заборгованість і має намір чітко дотримуватися запропонованого графіку погашення. Вказані обставини у сукупності свідчать про винятковість випадку, що зумовлює необхідність розстрочення виконання рішення.

Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» на рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021.

Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 922/1296/21; позивачу запропоновано у строк до 14.09.2021 подати до суду відзив на апеляційну скаргу; справу № 922/1296/21 призначено до апеляційного розгляду на 28.09.2021 об 11:00 год.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Ухвалою суду від 23.09.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» (вх. № 11008 від 22.09.2021) про участь представника відповідача Дарченко Аліни Олегівни в судовому засіданні 28.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EаsyCon» при розгляді справи № 922/1296/21.

В судовому засіданні 28.09.2021 уповноважений представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами частини другої цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі та пояснення учасників справи у відповідності до приписів частини першої статті 210 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні 28.09.2021 уповноважених представників сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, зважаючи на таке.

Відповідачем оскаржується рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 лише в частині відмови у наданні розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення у справі саме в частині відмови відповідачу у наданні розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач як на підставу для розстрочення виконання судового рішення послався на наявність фінансових труднощів, фактичної відсутності обігових коштів та коштів на банківських рахунках для негайного погашення усієї суми за судовим рішенням в розмірі 702775,33 грн, а примусове виконання судового рішення у повному обсязі заблокує господарську діяльність товариства та може спричинити банкрутство останнього. Крім того, відповідач вказав, що наявність заборгованості перед позивачем була зумовлена непередбачуваними та винятковими обставинами, які пов`язані з невиконанням контрагентом відповідача (зокрема ДП НАЕК «Енергоатом») своїх грошових зобов`язань через затримки бюджетних видатків.

Також у заяві відповідач просив суд взяти до уваги наявні надзвичайні події, визнані на загальнодержавному рівні - запровадження карантину через розповсюдження коронавірусу COVID-19, що безумовно вплинуло на обсяги виробництва, спричинило скорочення діяльності й відповідно втрати доходу.

Відповідач наголосив, що ТОВ «Компанія «Укрінтек» є активним учасником публічних закупівель і в більшості випадків виконує замовлення державних підприємств, установ та організацій, в т.ч. державні оборонні замовлення та особливо важливі щодо закупівлі товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання поширення COVID-19.

Складний фінансовий стан підприємства відповідач підтверджує наявними зобов`язаннями по сплаті податку на додану вартість, військового збору, заробітної плати працівникам, тощо, а також наявними грошовими зобов`язаннями перед своїми контрагентами - КОРП «Госптовари» за Договором оренди № 4 від 01.05.2021 та ПП Марущак Н.А. за Договором оренди приміщення № 10/19-1 від 01.10.2019 (ДУ № 2 від 01.04.2021). Крім того, відповідач має кредитні зобов`язання перед банківськими установами, зокрема АТ «Кредобанк» за Договором № 20/02 від 11.03.2020.

Крім того, відповідач у заяві про розстрочку виконання рішення суду запевнив, що ТОВ «Компанія Укрінтек» робить все можливе для погашення заборгованості перед ТОВ ТГ «Екіпаж», і має намір повністю та добровільно погасити борг рівними частками протягом 12 (дванадцяти) місяців, за рахунок надходжень грошових коштів від покупців, неухильно дотримуючись запропонованого графіку розстрочки.

В обґрунтування наведених вище доводів та пояснень відповідачем надано:

-бухгалтерську оборотну-сальдову відомість по 361 рахунку (боржники);

-копію Листа-відповіді на претензію № 07-105/11476 від 29.05.2020 року від ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підтвердження боргу в розмірі 2951060,80 грн;

-копію Листа-відповіді на претензію № 07/10910 від 08.07.2020 від ВП «ЮУАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підтвердження боргу в розмірі 2410243,17 грн;

-копію Листа-відповіді на претензію № 07/10909 від 08.07.2020 від ВП «ЮУАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підтвердження боргу в розмірі 614639,46 грн;

-копію Листа-відповіді на претензію № 07/10898 від 08.07.2020 від ВП «ЮУАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підтвердження боргу в розмірі 1650366,00 грн;

-копію Листа-відповіді на претензію № 45-30-793/7780 від 14.08.2020 від ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підтвердження боргу в розмірі 1031938,08 грн;

-копію Наказу про відпустку більшості працівників у зв`язку з карантином № 5 від 31.03.2020;

-копію Наказу про встановлення неповного робочого тижня у зв`язку з карантином № 8 від 30.04.2020;

-копію Договору № 53-123-08-20-06308 від 14.04.2020 з ВП «ЮУАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на постачання товару, необхідного для здійснення заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19;

-копію Декларації з ПДВ за квітень 2021 року;

-Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2021 року;

-копію Договору оренди № 4 від 01.05.2021 з КОРП «Госптовари»;

-копію Договору оренди приміщення № 10/19-1 від 01.10.2019 з ПП Марущак Н.А. та Додаткових угод №№ 1,2 до цього Договору;

-копію Договору № 20/02 від 11.03.2020 з АТ «Кредобанк»;

-банківські виписки з обслуговуючих банків - АТ «Кредобанк», АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

При цьому, вирішення питання щодо надання чи відмови в наданні відстрочки та/або розстрочки виконання рішення суду, є суб`єктивним правом суду, яке останній приймає на власний розсуд, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Згідно зі статтею 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:

-заявником не надано належних доказів того, що на момент розгляду даного клопотання дійсно існують виняткові обставини, які спричинюють ускладнення або унеможливлюють виконання судового рішення відповідно до вимог статті 331 Господарського процесуального кодексу України;

-перелічені відповідачем обставини не є виключними та такими, що не унеможливлюють виконання рішення, а твердження відповідача про скрутне матеріальне становище не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання розстрочки, адже відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання;

-баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, можуть бути порушені у випадку довготривалого невиконання рішення суду.

З даними висновками місцевого господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини, повинна здійснюватися судом за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи заявника апеляційної скарги щодо розстрочення виконання судового рішення у справі, колегія суддів дійшла висновку, що наведені відповідачем у поданій до суду першої інстанції заяві обставини не можуть бути підставами для розстрочення виконання судового рішення у цій справі, з огляду на таке.

Так, відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

За змістом цих правових норм у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Колегія суддів зауважує, що приймаючи на себе зобов`язання за договором сторін, скаржник мав усвідомлювати наслідки їх невиконання. При цьому недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна розстрочити.

Суд апеляційної інстанції вважає, що викладені відповідачем обставини щодо скрутного матеріального становища не є винятковими, не спростовують наявність вини у простроченні виконання грошового зобов`язання. Суд зауважує, що всі підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (Товариство з обмеженою відповідальністю Технологічна група «Екіпаж») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Аргументи відповідача щодо складного фінансового становища його підприємства, зменшення обсягів виробництва, скорочення діяльності, втрата доходу, на які відповідач посилається у заяві про розстрочення виконання судового рішення, і які спричинені надзвичайною подією, визнаною на загальнодержавному рівні - запровадження карантину через розповсюдження коронавірусу COVID-19, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки така ситуація в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін.

Вказані вище відповідачем обставини не підтверджують факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання розстрочки та не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Щодо тверджень відповідача відносно ненадходження до відповідача коштів від ДП НАЕК «Енергоатом», що пов`язано із затримкою бюджетних видатків останнього, то суд апеляційної інстанції зазначає, що між сторонами у цій справі виникли господарські відносини, згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина друга статті 617 Цивільного кодексу України та частина друга статті 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У даному випадку, незадовільний майновий стан відповідача, не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки при укладенні спірного договору на умовах, зазначених в ньому, відповідач прийняв на себе ризики відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані відповідачем у клопотанні про розстрочку виконання рішення обставини не підтверджують факту гарантованого надходження до заявника грошових коштів у строки, вказані у клопотанні.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від скрутного фінансового становища підприємства. З підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо розстрочення виконання рішення перебуває в межах повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача щодо розстрочення виконання рішення на дванадцять місяців у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо розстрочення виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги відхиляються судом апеляційної інстанції за необґрунтованістю.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що на даний час правові підстави для надання розстрочки виконання рішення суду відсутні, оскільки наведені відповідачем у заяві обставини не можуть бути підставами для розстрочення. Однак, це не позбавляє відповідача права повторно звернутися до суду із заявою, обґрунтованою належними та допустимими доказами, на етапі виконання судового рішення.

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову відповідачу у наданні розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців.

Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують викладених вище висновків суду.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняття іншого рішення у суду апеляційної інстанції відсутні.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору, понесені скаржником у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек», м.Хмельницький на рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2021 у справі № 922/1296/21 залишити без змін.

3.Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек», м.Хмельницький.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04.10.2021.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка