УХВАЛА

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/14712/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву громадської організації "Прості люди" від 24 вересня 2021 року про забезпечення позову за позовом громадської організації "Прості люди" до товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СЕЙЛ" та комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року громадська організація "Прості люди" (далі - Організація) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СЕЙЛ" (далі - Товариство) та комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про закупівлю товару від 2 березня 2021 року № 209/ДЗЗ-21, укладеного між відповідачами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2021 року в справі № 910/14712/21 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

24 вересня 2012 року від Організації надійшла заява від цієї ж дати про забезпечення позову шляхом заборони Підприємству здійснювати поставку товару згідно з ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта і дистиляти (рідинне паливо по смарт-карткам), зазначене у додатку № 1: (бензин автомобільний А-92, бензин автомобільний А- 95, паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт Б, паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С, паливо дизельне ДП-Арк-Євро5, бензин автомобільний А-95-Євро), відповідно до договору про закупівлю товару від 2 березня 2021 року № 209/ДЗЗ-21, укладеного між Товариством та Підприємством, до набрання законної сили рішенням у справі № 910/14712/21.

Обґрунтовуючи зазначену заяву, Організація вказувала, що нею були виявлені порушення при укладенні договору про закупівлю товару від 2 березня 2021 року № 209/ДЗЗ-21 між Підприємством та Товариством, у зв`язку з чим цей правочин є нікчемним. Враховуючи викладене, Організація звернулася до суду з позовом про застосування наслідків недійсності цього нікчемного правочину.

За доводами Організації, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів усіх учасників публічних закупівель, забезпечення ефективного та прозорого здійснення останніх, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції, уникнення порушення принципів здійснення публічних закупівель та недискримінації учасників, за захистом яких Організація звернулася до суду, а також призведе до нераціонального витрачання бюджетних коштів, оскільки після виконання договору про закупівлю повернути сторони в попередній стан буде неможливо.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника про забезпечення позову, а також наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, відповідний обов`язок доказування покладається на особу, що подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без відповідного обґрунтування необхідності вжиття запропонованого ним конкретного заходу забезпечення позову, не може бути підставою для задоволення його заяви.

Суд звертає увагу на те, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, Організація стверджувала, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до неможливості застосування реституції, оскільки паливно-мастильні матеріали, що поставляються за спірним договором, споживаються в процесі здійснення господарської діяльності, що унеможливлює повернення сторін у стан, який існував до моменту укладення договору.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом позову є вимога Організації про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

У той же час, за приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість доводів заявника щодо наявності підстав для вжиття обраних останнім заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

Крім того, заявником не враховано наслідки впливу заходів забезпечення позову на діяльність і права відповідачів: Товариства та Підприємства, а також не доведено обґрунтованості й необхідності втручання суду в їх звичайну господарську діяльність.

Разом із тим, суд звертає увагу заявника на те, що відмова в задоволенні даної заяви не позбавляє останнього права та можливості повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову передбаченим законом шляхом з наданням належних обґрунтувань необхідності вжиття таких заходів та доказів на їх підтвердження.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви громадської організації "Прості люди" від 24 вересня 2021 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 27 вересня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко