ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

30 вересня 2021 року м.Харків Справа № 913/670/21

про визнання наказів незаконними та скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок
27.09.2021 Селянське фермерське господарство "Селена" звернулося до Господарського суду Луганської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Шульгинської сільської ради (Об`єднана територіальна громада) в якому просить:
1. визнати незаконними накази Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №12-3067-сг від 25.10.2019, №12-3080-сг від 25.10.2019, №12-3079-сг від 25.10.2019, №12-3078-сг від 25.10.2019, №12-3076-сг від 25.10.2019, №12-3075-сг від 25.10.2019, №12-3074-сг від 25.10.2019, №12-3073-сг від 25.10.2019, №12-3072-сг від 25.10.2019, №12-3071-сг від 25.10.2019, №12-3070-сг від 25.10.2019, №12-3069-сг від 25.10.2019, №12-3068-сг від 25.10.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які накладаються на земельну ділянку, яка знаходиться в постійному користуванні СФГ "Селена";
2. скасувати запис про державну реєстрацію:
Одночасно з позовною заявою Селянське фермерське господарство "Селена" звернулось до суду із заявою без номеру від 18.09.2021 про забезпечення позову, в якій просить суд:
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, позивачем зазначено, що 27.12.2001 на підставі розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області видано Державний акт на право постійного користування землею серії 11-ЛГ №011541, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №245, на право постійного користування земельною ділянкою площею 79,05 га, з яких 50 га ріллі, 28,65 га кормових угідь яка розташована на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.
Частина земельної ділянки площею 21,2582 га, яка належала на праві постійного землекористування, на підставі Державного акта про право власності на землю серії ЛГ №121320 та Державного акта про право власності на землю серії ЛГ №121321 передана у власність членам СФГ «Селена» для ведення фермерського господарства.
Селянськимй фермерським господарством "Селена" зазначено, що метою передачі зазначених земельних ділянок є передача їх у власність іншим особам, у зв`язку з чим, позивач звертається до суду із заявою про забезпечення позову.
Дослідивши матеріали поданої заяви, суд зазначає наступне.
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.
Положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
При цьому, господарським судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18. Згідно з цією правовою позицією, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів на реалізацію майна тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування поданої заяви, Селянським фермерським господарством "Селена" зазначено, що передання земельних ділянок площею 2 га для ведення особистого селянського господарства відбувається з метою передачі їх у власність іншим особам, проте земельні ділянки перебувають у постійному користуванні Селянського фермерського господарства "Селена" на праві Державного акту на право постійного користування землею серії ЛГ №011541 від 27.12.2001, та у постійному користуванні членів Селянського фермерського господарства "Селена" на праві Державного акту про право власності на землю серії ЛГ №121320 від 14.03.2005, Державного акту про право власності на землю серії ЛГ №121321 від 14.03.2005.
Господарським судом зазначено, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.
Доводи Селянського фермерського господарства "Селена", викладені у заяві про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення дій щодо отримання земельних ділянок іншими особами у власність, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви
З урахуванням викладеного, обставини, викладені у заяві про забезпечення позову не є доведеними належними та допустимими доказами, а тому у суду відсутні підстави для вжиття запобіжних заходів, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 74, 76, 77, 136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.У задоволенні заяви Селянського фермерського господарства "Селена" без номеру від 18.09.2021 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Шульгинської сільської ради (Об`єднана територіальна громада) про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30.09.2021 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Масловський