ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

23 вересня 2021 року Справа № 926/3586/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., секретар судового засідання Циганчук І.В, розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-09»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР АЛКОМ»

про стягнення заборгованості в сумі 89400 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ-09» звернулось із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР АЛКОМ» про стягнення заборгованості в сумі 89400 грн, в тому числі: 60000 грн - основна сума заборгованості, 29400 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-09» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР АЛКОМ» укладено договір поставки № 23-04/21, яким передбачено 100% передоплату, що здійснена позивачем на суму 60000 грн. Однак, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором щодо поставки оплаченого товару, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 60000 грн заборгованості та 29400 грн пені за прострочення поставки товару.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021 року позовну заяву передано судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 01.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.09.2021 року о 14:30 годині.

23.09.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заяв вх. № 3901 про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі документами.

Сторони явку своїх уповноважених представників в судове засідання 23.09.2021 року не забезпечили. Відповідач відзив на позов не надав.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначення судового розгляду справи по суті на 23.09.2021 року. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.09.2021 року була надіслана відповідачу за адресую, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 58005, м. Чернівці, пр. Незалежності, 34. Проте, за зазначеною адресую відповідача не було розшукано, а тому конверт повернувся до суду без вручення із відповідною відміткою про це органу поштового зв`язку (адресат відсутній за вказаною адресою).

Згідно приписів п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке:

23.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-09» (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР АЛКОМ» (відповідач, постачальник) укладено договір поставки № 23-04/21.

Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язується поставити й передати у власність позивача товар, а позивач зобов`язаний прийняти та оплатити його. Предметом поставки за вказаним договором є Стріла JСВ 535-125 б/в (далі - товар). Сторонами погоджено, що характеристики, кількість, номенклатура ціна та загальна вартість товару, що поставляється по даному договору зазначається в специфікації яка є невід`ємною частиною договору (п.1.1, 1.2.).

Пунктом 2.3. договору сторони визначили, що порядок і строки поставки узгоджуються сторонами в специфікації.

Пунктом 3.2 вищезазначеного договору позивач та відповідач погодили, що оплата товару здійснюється у національній валюті України гривні, відповідно до банківських реквізитів постачальника.

Датою платежу є дата зарахування коштів на поточний банківський рахунок постачальника (п. 3.3. договору).

Вартість товару погоджена та затверджена сторонами у додатку до договору (специфікації), є фіксованою та незмінною протягом усього строку його дії (п.3.4. договору).

У розділі 7. договору сторони передбачили відповідальність сторін за не виконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань та зазначили, що сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

При порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого вчасно товару, за кожний день прострочення (п. 7.2. договору).

При порушенні строків оплати товару, покупець сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період прострочення оплати, від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожний день прострочення (п. 7.3. договору). .

Виплата неустойки (пені) не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе, відповідно даного договору, зобов`язань (п. 7.2. договору).

Усі суперечки та розбіжності, що виникають за даним договором, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами (п. 8.1. договору).

Якщо сторони не можуть дійти згоди, то такі суперечки/розбіжності повинні бути врегульовані Господарським судом відповідно до діючого законодавства України. Досудове врегулювання суперечок не є обов`язковим (п. 8.1. договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками. Докази визнання договору недійсним в матеріалах справи відсутні.

23.04.2021 року сторони підписали Специфікацію № 1 до договору № 23-04/21 від 23.04.2021 року якою затвердили характеристики та номенклатуру товару (Стріла JСВ 535-125), кількість (1 шт.) загальну вартість товару, що становить 60000 грн.

Пунктом 2 специфікації визначено, що оплата товару здійснюється у розмірі 100%, що становить 60000 грн.

Строк поставки товару 7 днів з моменту оплати (п. 3 специфікації).

Адреса поставки: Запоріжська область, Гуляйпольский район, с. Залізничне, вул. Ранкова, 2б (п. 4 специфікації).

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав, на підставі рахунку-фактури № СФ-0000072 від 23.04.2021 року сплатив на розрахунковий рахунок відповідача 60000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5612 від 27.04.2021 року.

Проте, відповідач в порушення умов договору, отримавши повну оплату за товар 27.04.2021 року, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару позивачу в строк передбачений умовами договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналізуючи умови укладеного між позивачем та відповідачем у справі договору поставки № 23-04/21 від 23.04.2021 року, суд констатує, що за своєю правовою природою даний договір є договором поставки, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфів 1, 3, глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Крім того слід зазначити, що судом самостійно застосовано ч. 2 ст. 693 ЦК України, оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17).

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Враховуючи вище викладене, а саме порушення відповідачем строків поставки товару, визначених умовами договору поставки № 23-04/21 від 23.04.2021 року та приписи ч. 2 ст. 693 ЦК України, суд визнає позовні вимоги у розмірі 60000 грн. суми передплати обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Дана правова позицію повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 912/2275/17 від 20 лютого 2019 року.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 29400 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Водночас, відповідно ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, недодержання письмової форми є наслідком нікчемність правочину.

Умовами п. 7.2. договору сторонами визначено, що при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого вчасно товару за кожен день прострочення. Тобто, умовами п. 7.2. договору сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені саме за недопоставку товару за кожен день прострочення. Втім, як вбачається з матеріалів справи та про що зазначав сам позивач у позовній заяві, відповідачем взагалі не було поставлено позивачу товар, тобто, недопоставки не було. Умовами ж договору поставки № 23-04/21 від 23.04.2021 року не передбачено відповідальності у вигляді пені за не своєчасно поставлений товар або за не поставку товару. Враховуючи вище викладене, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині стягнення 29400 грн. пені, як в необґрунтованої та безпідставно заявленої.

Водночас, суд звертає увагу позивача на зміст ч. 3 ст. 693 ЦК України, якою внормовано нарахування процентів на суму попередньої оплати від дня, коли товар мав бути поставлений, до дня повернення позивачу суми попередньої оплати; позивачем у даній справі таки вимоги не заявлено.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України та ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР АЛКОМ» (58005, м. Чернівці, пр.Незалежності, буд 34; код 39907874) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-09» (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 63-А; код 36711549) заборгованості в сумі 60000 грн та судовий збір у сумі 1523,50 грн.

3. В частині стягнення пені в сумі 29400 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2021 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець