ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2394/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 19-21 А)
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вперед" (62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд.18)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Левченко В.В., адвокат;

відповідача - Щербань С.Г, адвокат;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вперед" ,в якій просить суд:

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вперед" (Код , місцезнаходження: 62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд. 18) на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (Код , місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 19-21 А) суму збитків у розмірі 5 332 767,51 грн.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вперед» (Код , місцезнаходження: 62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд. 18) на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (Код , місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 19-21 А) суму штрафу у розмірі 911 571,00 грн.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вперед» (Код , місцезнаходження: 62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд. 18) на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (Код , місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 19-21 А) суму пені у розмірі 285 706,78 грн. за період з 01.12.2020 по 26.05.2021.

Органу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати пеню за такою формулою:

Сума пені = (Б*В/100)/Г*А, де:

А - к-сть днів прострочки, починаючи з 27.05.2021;

Б - вартість Товару, поставку якого прострочено, а саме 4 557 855,00 грн. (без ПДВ),

В - облікова ставка НБУ (%)*2,

Г - кількість днів у році

за період: з 27.05.2021 року і до моменту виконання цього рішення, але не більше ніж затри роки (починаючи з 01.12.2020), і стягнути отриману суму пені із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вперед» (Код , місцезнаходження: 62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд. 18) на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (, місцезнаходження: 01054, місто Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 19-21 А).

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 60426502. За умовами якого Продавець зобов`язався продати та поставити Покупцю Товар - соняшник урожаю 2020 року в кількості 500 (п`ятсот) метричних тон з опціоном +5,0/-5,0 % (п. 1.1. та п. 3.1. Договору). Весь об`єм Товару Продавець зобов`язався поставити у строк з 28.08.2020 до 30.11.2020 включно (п. 5.2 Договору). Проте, ні у строк передбачений Договором (до 30.11.2020 включно), ні станом на дату подання Позову, Продавець не поставив Покупцю погоджений об`єм Товару, чим порушив свої зобов`язання за Договором.

Ухвалою господарського суду від 23.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2475/21. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на "20" липня 2021 р. о 12:30 год.

Протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні 20.07.2021, відкладено підготовче засідання до "04" серпня 2021 року об 11:00 год.

04.08.2021 року від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вперед», через канцелярію суду (вх.№18126) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, зокрема вказуючи на те, що позивачем також не надано жодних пояснень, яким чином він зміг не закуповувати насіння майже півроку, адже про те, що відповідач не в змозі здійснити поставку потрібного позивачеві об`єму було відомо ще восени 2020, а закупівлю насіння було здійснено лише навесні 2021.

Крім того, позивачем не надано розрахунку можливого ризику простою виробництва саме у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Як визнає сам позивач у своїй позовній заяві (стор. З позовної заяви), з моменту укладення договору поставки ціна на насіння соняшнику урожаю 2020 року постійно збільшувалась, про що позивачу було відомо.

Рішення про закупівлю соняшника за максимально вищою ціною, яка діяла на той час - 20 877,19 грн (без ПДВ) приймалось позивачем, у зв`язку з чим останній мав усвідомлювати досить велику різницю між вартістю тони соняшника за спірним договором поставки та вартістю соняшника, придбаного у ТОВ «Інфініті Трейд».

При цьому, позивачем не було надано доказів відсутності на ринку іншого постачальника соняшнику за такою ж ціною, яка була передбачена спірним договором поставки.

Також, враховуючи погоджені сторонами у спірному договорі умови оплати - повна постоплата за фактом поставки без будь-яких попередніх платежів, грошові кошти, які позивач мав намір перерахувати за соняшник, весь час знаходились у його розпорядженні, тому у випадку дійсної термінової, як стверджує позивач, необхідності у заміні соняшнику, він мав всі можливості в найкоротші строки закупити соняшник в іншого постачальника, але протягом майже півроку, будучи обізнаним про постійне зростання ціни на соняшник, цього не робив, в результаті чого придбав соняшник за максимально високою ціною, чим свідомо сприяв збільшенню нібито понесених ним збитків. Отже, як вказує відповідач, позивачем, жодним належним та допустимим доказом, не доведено причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками (понесеними збитками позивачем).

В судовому засіданні 04.08.2021 постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання до "14" вересня 2021 року о 12:30 год.

18.08.2021 року від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", через канцелярію суду (вх.№19403) надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує на те, що підставою заміщення товару позивачем став факт невиконання зобов`язань відповідача за договором та непоставкою обумовлених 500 метричних тон соняшника врожаю 2020 року.

Позивач у відповіді на відзив стверджує, що невиконання договору визнається відповідачем у відзиві. У той же час, позивач не відмовлявся від зобов`язань за Договором та не давав відповідачу жодних підстав припускати, що позивач втратив інтерес у предметі договору (тобто в отриманні 500 метричних тон насіння соняшнику) чи що позивач звільнив відповідача від обов`язку поставити товар. Тобто конкретні причини (мотиви) з яких позивачу необхідний товар за договором, заміщення якого він здійснив, не має вирішального значення для стягнення збитків.

26.08.2021 року від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вперед», через канцелярію суду (вх.№19825) надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач вказує на те, що позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження того, що він передавав куплений соняшник іншим підприємствам для переробки на олію соняшникову, а останню реалізовував на експорт або на внутрішньому ринку, а головне на підтвердження ціни за якою він передав таку сировину для переробки або відчужив олію його покупцям. Подані позивачем докази - «договір поставки на заміщення», укладений між ним та третім суб`єктом господарювання, а також платіжні доручення та видаткові накладні свідчать лише про факт купівлі позивачем насіння соняшника у вказаного постачальника, що не створює жодних юридичних наслідків для СТОВ «Вперед».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 22 вересня 2021 року о 11:30.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 22.09.2021 в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні 22.09.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивачів та другого відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.09.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

17.08.2020 між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД»

(надалі «Позивач» та/або «Покупець» та/або «ДП «САНТРЕЙД») та

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вперед» (надалі «Відповідач» та/або «Продавець» та/або «СТОВ «Вперед») укладено Договір поставки № 60426502 (надалі - «Договір»).

За умовами Договору Продавець зобов`язався продати та поставити Покупцю Товар - соняшник урожаю 2020 року в кількості 500 (п`ятсот) метричних тон з опціоном +5,0/-5,0 % (п. 1.1. та п. 3.1. Договору).

Весь об`єм Товару Продавець зобов`язався поставити у строк з 28.08.2020 до 30.11.2020 включно (п. 5.2 Договору).

Як стверджує позивач, відповідач, ні у строк передбачений Договором (до 30.11.2020 включно), ні станом на дату подання Позову, Продавець не поставив Покупцю погоджений об`єм Товару, чим порушив свої зобов`язання за Договором. Об`єм недопоставленого Товару становить 500 (п`ятсот) метричних тон.

24.02.2021 Покупець (позивач) повідомив Продавця (відповідача) про право застосування передбачених Договором заходів відповідальності (пені та штрафу) у разі невиконання зобов`язань за Договором.

Крім того, як вказує позивач, останній повідомив Продавця (відповідача) було попереджено про вимушене укладення Покупцем договорів поставки із іншими продавцями на заміщення недопоставленого Товару та понесення у зв`язку із цим збитків (за рахунок різниці у ціні), які також будуть пред`явлені Продавцю.

Лист Покупця від 24.02.2021 за вих. №10-511 було отримано Продавцем 02.03.2021 .

Однак, як посилається позивач, жодних дій для виконання своїх зобов`язань або уникнення/зменшення збитків з боку Покупця, Продавець не вчинив.

Протягом квітня 2021 року, Покупець (позивач) уклав ряд договорів поставки на заміщення недопоставленого за Договором Товару.

Як стверджує позивач, внаслідок того, що ціна на соняшник урожаю 2020 року зросла у порівнянні з ціною, яка передбачена у Договорі, Покупець (позивач) зазнав збитків, докуповуючи об`єм Товару за Договором, який не поставив Продавець(відповідач), що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Разом з цим, як стверджує відповідач, 09.2020, завчасно до спливу обумовленого у договорі строку поставки (30. 11.2020) Вперед» звернулося до ДП «Сантрейд» у зв`язку з істотною зміною обставин, з пропозицією внесення змін до договору поставки.

21.09.2020 ДП «Сантрейд», посилаючись на «власні комерційні ризики чальника», відхилило оферту СХОВ «Вперед» щодо внесення змін до договору поставки.

Повторно засновник СТОВ «Вперед» звернувся до ДП «Сантрейд» з прозицією внесення змін до договору поставки та повідомив про існування мажорних обставин у постачальника СТОВ «Вперед», що унеможливлюють виконання ним договору поставки на існуючих умовах без внесення змін.

Відповідач зазначає, що падіння врожаю соняшнику у 2020 року та пов`язане з цим зростання цін на нього вплинуло на ціну продукції виробників олії, які є одними з основних закупівельників насіння соняшнику. Подорожчання олії взимку 20202021 років відмічали як рекордне.

Так, відповідно до офіційних даних Держстату Україну ціна на олію наприкінці 2020 року - початку 2021 року зрослі майже вдвічі - з 20 555,47 грн у серпні 2020 році до 38 480,08 грн у квітні 2021 року на олію соняшникову нерафіновану, та з 26 752,55 грн у серпні 2020 році до 44 933,04 грн у квітні 2021 року. В підтвердження викладеного надає Звіт Укрдержстату «Середні ціни виробників промислової продукції у 2020 році» та «Середні ціни виробників промислової продукції у 2021 році.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом даного позову є нарахована позивачем грошова сума збитків та штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки.

Так, відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій.

Частиною 2 статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків та штрафних санкцій, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

При цьому, у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента, який повинен доказати, що збитки заподіяні не з його вини.

Так, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення - причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Як встановлено судом, відповідач не в повному обсязі виконав умови договору поставки та не здійснив поставку товару в обумовленому сторонами обсязі. Відповідач зазначив, що невиконання ним умов договору відбулося через настання обставин надзвичайного характеру, які він не міг передбачити на час укладення договору, на підтвердження чого надав наступні документи :

Копія висновку Харківського регіонального центру з гідрометеорології від '2021 №9920 04.3/558;

Звіт Укрдержстату «Середні ціни виробників промислової продукції у 2020 році»;

Звіт Укрдержстату «Середні ціни виробників промислової продукції у 2021 poifi»; 10.Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році №29-сг (річна) та квитанція №2.

Експертний висновок №110-ИМ /21 від 06.09.2021 року (Харківська торгово - промислова палата)

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин : Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Як свідчать встановлені судом обставини справи , у розділі 10 договору поставки від 17.08.20р. ( п.10.5.) сторони погодили, що достатнім доказом існування і тривалості події форс-мажору є надання свідоцтва , виданого Торговою палатою відповідної країни або офіційних текстів законодавчих актів, що набрали чинності. Одночасно , в абз.4 п.7.7.2. цього договору вказано , що у випадку неприбуття представника постачальника у пункт поставки у вищевказаний час , акт про неоднорідність товару складається покупцем самостійно із залученням , на розсуд покупця, водія відповідного автотранспортного засобу та /або представника вантажоотримувача та/або регіональної Торгово-промислової палати (ТПП) та /або незалежного сервера. Отже , в одному випадку у договорі чітко та однозначно вказано, що акт складається за участю представника регіональної Торгово-промислової палати ( п.7.7.2.) ; а в іншому випадку наведено неоднозначне формулювання органу , який є повноважним для видачі свідоцтва про форс-мажорні обставини : Торгова палата відповідної країни ( п.10.5.).

У даному випадку для прийняття обґрунтованого та законного рішення у справі суду слід розтлумачити спірну умову договору поставки щодо органу , повноважного видати свідоцтво про настання форс-мажорних обставин . Позивач вважає , що таким органом є Торгово-промислова палата України , а відповідач що таким органом є Харківська торгово-промислова палата.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту пункту 10.5. договору поставки від 17.08.20р. №60426502 свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють однозначно визначити зміст відповідної умови договору щодо органу, повноважного засвідчити настання форс-мажорних обставин .

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору поставки щодо органу, повноважного засвідчити настання форс-мажорних обставин , тому потрібно застосовувати тлумачення «contra proferentem».

«Contra proferentem» (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).

У даному випадку сторонами не заперечується, що спірний пункт 10.5. був включений у договір поставки саме в редакції позивача , який, з огляду на принцип «contra proferentem», і повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови ( вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.05.18р.у справі № 910/16011/17) .

Водночас, як зазначалося вище , частиною першою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

З огляду на викладене, виходячи з наведених норм законодавства та умов договору поставки , належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний експертний висновок №110-ИМ/21 від 06.09.2021 Харківської Торгово-промислової палати , тому господарський суд дійшов підставного висновку про те, що надані відповідачем докази є належним свідченням існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору поставки, а саме стягнення неустойки , штрафу та відшкодування збитків.

За наведених мотивів господарський суд відхиляє доводи позивача про те, що суд не взяв до уваги його заперечення стосовно доведення відповідачем належними та допустимими доказами настання форс-мажорних обставин, які не надали відповідачу змоги своєчасно та в повному обсязі виконати свої зобов`язання за вищенаведеним договором поставки. А тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача .

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" (01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 19-21 А) .

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Вперед" (62122, Харківська область, Богодухівський район, село Сінне, вул. Центральна, буд.18) .

Повне рішення складено "24" вересня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк