Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/675/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Герасимик Б.В., адвокат, ордер серії АС №1020678 від 14.06.2021 року (в режимі відеоконференції)

від відповідача:

Засідання проведено в режимі відеоконфереції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" на підстав ст. 197 ГПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор"

про стягнення 137 980, 96 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 22.06.2021 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор" про стягнення 137 980, 96 грн розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, перше засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.08.2021.

30.06.2021 до суду повернулася ухвала суду від 22.06.2021, надіслана на адресу відповідача, а саме вул. Олімпік, 1, смт. Нові Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області.

Відповідно до ухвали суду від 01.07.2021 ухвалено провести засідання з розгляду справи по суті у справі №906/675/21 за участю уповноваженого представника позивача адвоката Герасимика Б.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

27.07.2021 до суду повернулася ухвала суду від 01.07.2021, надіслана на адресу відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" судом отримано електронний витяг ЄДР за №34 від 12.08.2021 щодо юридичної особи-відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор" () та встановлено, що копію ухвал суду від 22.06.2021 та 01.07.2021 надіслано відповідачу за місцезнаходженням юридичної особи.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ухвали суду від 12.08.2021 відкладено розгляд справи по суті на 31.08.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon", встановлено відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов.

Відповідно до ухвали суду від 06.09.2021 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 28.09.2021 о 14:30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

В засіданні з розгляду справи по суті 28.09.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" звернувся з позовом до суду до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор" про стягнення 137 980, 96 грн заборгованості.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання по сплаті коштів за отриману продукцію хімічної промисловості згідно умов, порядку та строків, визначених умовами Договору поставки №56-14/0319 від 01.03.2019 року.

Відповідач відзиву на позов не подав, правом участі у судових засіданнях не скористався.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Справу розглянуто за наявними матеріалами справи та на підставі ч.9 ст. 165 та ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.03.2019 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (як постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор" (як покупець) був укладений Договір поставки №56-14/0319 (надалі за текстом - Договір №56-14/0319) згідно якого постачальник зобов`язався поставити відповідно до рахунків-фактур, видаткових накладних та товаросупроводжуючих документів, що являють собою невід`ємну частину цього Договору, - продукти хімічної промисловості (надалі - "товар"), якість, кількість, строки поставки, умови оплати та ціна яких визначена цим Договором, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього.

Умови поставки визначаються у відповідних рахунках-фактурах і видаткових накладних (п. 4.1. Договору №56-14/0319).

Ціна кожної партії товару визначена у відповідних рахунках-фактурах (а.с. 5.1. Договору №56-14/0319).

Загальна орієнтовна сума Договору становить 4 000 000, 00 (чотири мільйони) гри вень 00 копійок з урахуванням ПДВ, а остаточна сума договору складає загальну суму вказаних у накладних, на підставі яких здійснюється поставка товару за цим Договором окремими партіями, та визначається виходячи із встановлених цін на товар (п. 5.2. Договору №56-14/0319).

Розрахунки за товар, що поставляється згідно з цим Договором, покупець проводить шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до виставлених рахунків-фактур з урахуванням коефіцієнту курсової різниці, відповідно до пункту 6.1. (п. 6.3. Договору №56-14/0319).

Умови оплати: протягом 30 календарних днів з дати оформлення видаткової накладної за партію товару, що відвантажується на адресу покупця на суму, що не перевищує 800 000, 00 (вісімсот тисяч) гривень з урахуванням ПДВ (п. 6.4. Договору №56-14/0319).

За несвоєчасну оплату за товар, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару за кожний день прострочення, а в випадку прострочення більш ніж 30 календарних днів додатково стягується також штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми несплаченого товару (п. 8.2. Договору №56-14/0319).

Строк дії Договору №56-14/0319, згідно п. 11.1 - з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. У разі якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору письмово не заявить про намір розірвати Договір, термін дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, без обмеження кількості разів такої пролонгації.

Факт належного виконання позивачем свого зобов`язання по поставці продукції підтверджуються:

1) рахунком-фактурою №5 від 15.07.2020 року на суму 72 613,80грн;

2) видатковою накладною №4856 від 15.07.2020 року на суму 72 613, 80грн;

3) рахунком-фактурою №7 від 28.07.2020 року на суму 36 325,80грн;

4) видатковою накладною №5358 від 03.08.2020 року на суму 36 325, 80грн;

5) рахунком-фактурою №3 від 03.09.2020 року на суму 36351,00грн;

6) видатковою накладною №6404 від 10.09.2020 року на суму 36 361,00грн;

7) рахунком-фактурою №1 від 06.11.2020 року на суму 5 132,12грн;

8) видатковою накладною №7847 від 06.11.2020 року на суму 5 132, 12 грн.

Загалом позивачем поставлено продукції на суму 150 422, 72 грн.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за отриману продукцію виконав не належним чином, сплативши кошти за видатковими накладними №4856 від 15.07.2020 року на суму 20778,84грн та №6404 від 10.09.2020 року на суму 26500, 00 грн.

Несплата заборгованості в досудовому порядку зумовила позивача звернутися з позовом до суду про примусове стягнення коштів за поставлену продукцію у сумі 103 143, 88 грн.

Додатково позивач заявив до стягнення 11908,73грн пені, 10 314, 38грн штрафу, 2 381,75грн 3% річних та 10 232,22грн інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір поставки №56/14/0319 підпадає під правове регулювання договору поставки, визначеного параграфом 3глави 54 розділу ІІІ ЦК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 ГК України).

За приписами ч.7 ст. 265 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Предметом поставки за загальним правилом є визначена родовими ознаками продукція (ч.1 ст. 266 ГК України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач сплатив за отриманий товар кошти в сумі 20778,84грн за видатковою накладною №4856 від 15.07.2020 року та 26500,00грн за видатковою накладною №6404 від 10.09.2020 року. Залишок основного боргу складає 103143,88 грн.

Доведеність позову в частині позовної вимоги про стягнення основного боргу в загальній сумі 103143,88грн є підставою для її задоволення.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 11908,73грн, розрахунок якої виконано за період прострочення оплати за кожною видатковою накладною.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 910/17753/18, від 20.08.2020 р. у справі 902/959/19; від 10.09.2020 у справі 916/1777/19 ).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12 березня 2020 року у справі № 907/65/18).

Водночас сторони у Договорі №56-14/0319 домовились лише про розмір пені за один день прострочення, а не про період її нарахування. З врахуванням викладеного, до періоду нарахування пені суд застосовує правило ч.6 ст. 232 ГК України.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (п. 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Суд здійснив власний розрахунок пені за наступними вихідними даними:

1) за видатковою накладною №4856 від 15.17.2020 року на суму 72613,80грн строк сплати -14.08.2020 (п`ятниця); 15.08.2020 - перший день прострочення; 17.08.2020 - перший день прострочення за розрахунком позивача; суд приймає до уваги позицію позивача , у зв`язку з чим:

1.1. за період з 17.08.2020 по 09.09.2020 із суми боргу 72 613,80грн за 24 дні прострочення сума пені складає 571, 39грн;

- 10.09.2020 відповідач сплатив 9778,84грн; залишок сума боргу становить 62 834, 96 грн.

1.2. за період з 11.09.2020 по 14.10.2020 сума боргу становить 62834,96грн, кількість днів прострочення 34 дні, сума пені 700,46грн;

- 15.10.2020 року відповідач сплатив 6000,00грн, сума боргу становить 56 834, 96грн;

1.3. за період з 16.10.2020 по 16.04.2021 сума боргу становить 56 834, 96грн, кількість днів прострочення 183 дні, сума пені 3 415, 51грн;

- 11.06.2021 року відповідач сплатив 5000,00грн, сума боргу становить 51 834, 96грн.

Обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 4687, 36 грн.

2) за видатковою накладною №5358 від 03.08.2020 на суму 36 325,80грн строк сплати настав 02.09.2020 (середа); 03.09.2020 - перший день прострочення.

2.1. за період з 03.09.2020 по 04.03.2020 із суми боргу 36 325,80грн за 183 дні прострочення сума пені складає 2181,59 грн.

Обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 2181,59 грн.

3) за видатковою накладною №6404 від 10.09.2020 на суму 36 351,00грн строк сплати настав 10.10.2020 (субота), тому останній день строку виконання зобов`язання, з огляду на ч. 5 ст. 254 ЦК України, припадає на 12.10.2020; 13.10.2020 - перший день прострочення.

3.1. за період з 13.10.2020 по 29.10.2020 із суми боргу 36351,00 грн за 17 днів прострочення сума пені складає 202,61грн;

- 30.10.2020 відповідач сплатив 20000,00грн, сума боргу становить 16 351, 00 грн.

3.2. за період з 31.10.2020 по 15.04.2021 із суми боргу 16351,00грн за 167 днів прострочення сума пені складає 896, 83грн;

- 16.04.2021 року відповідач сплатив 3000,00грн, сума боргу становить 13 351, 00 грн;

3.3. за період 17.04.2021 по 29.04.2021 із суми боргу 13 351,00грн за 13 днів прострочення сума пені складає 57,06грн;

- 30.04.2021 відповідач сплатив борг 3500,00 грн, сума боргу становить 9 851, 00 грн.

3.4. за період з 01.05.2021 по 11.06.2021 із суми боргу 9 851, 00 грн за 42 дні прострочення сума пені складає 136, 02 грн.

Обґрунтована до стягнення пеня становить 1 292, 52 грн.

4) за видатковою накладною №7847 від 06.11.2020 року на суму 5 132,12 грн строк оплати настав, з огляду на ч. 5 ст. 254 ЦК України, 07.12.2020 року; 08.12.2020 -перший день прострочення .

4.1. за період з 08.12.2020 по 08.06.2021 із суми боргу 5132,12грн за 183 дні прострочення сума пені 308, 66 грн.

Обґрунтована до стягнення пеня становить 308, 66 грн.

Загалом, обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 8153,26грн (4687, 36 + 2181, 59 + 975,65 + 308, 66). У стягненні 3755, 46грн пені суд відмовляє.

3. Позивач заявив до стягнення 10314,38грн штрафу в розмірі 10% за порушення строків розрахунку за поставлений товар від загальної суми заборгованості 103 143, 88 грн.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (правова позиція, викладена ВПВС у постанові від 01.06.21р. у справі №910/12876/19).

Позовна вимога про стягнення штрафу в розмірі 10314,38грн підлягає задоволенню.

4. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови ВПВС від 07.04.20р. у справі №910/4590/19).

Позивачем нараховані до стягнення 2381,75 грн 3% річних та 10232, 22 грн інфляційних втрат.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, зокрема.

1) по видатковій накладній №4856 від 15.07.2020 року на суму 72 613, 80 грн:

1.1. за період з 17.08.2020 року по 09.09.2020 року сума боргу 72 613,80 грн, кількість днів прострочення 24 дні, сума 3% річних 142, 85 грн;

1.2. за період 11.09.2020 року по 14.10.2020 року сума боргу 62 834, 96 грн, кількість днів прострочення 34 дні, сума 3% річних 175, 11 грн;

1.3. за період з 16.10.2020 року по 11.06.2021 року, сума боргу 56 834, 96 грн, кількість днів прострочення 239 днів, сума 3% річних 1 115, 47 грн.

Отже, обґрунтована сума 3% річних становить 1 433, 43 грн. Позивачем заявлено 1 269, 60 грн, тому суд погоджується із сумою, визначеною позивачем та задовольняє її.

2) по видатковій накладній №5358 від 03.08.2020 року на суму 36 325, 80 грн:

2.1. за період з 03.09.2020 року по 11.06.2021 року сума боргу 36 325, 80 грн, кількість днів прострочення 282 дні, сума 3% річних становить 840, 98 грн.

Отже, обґрунтована до стягнення сума 3% річних становить 840, 98 грн. Позивачем заявлено 838, 98 грн, тому суд погоджується із сумою, визначеною позивачем та задовольняє її.

3) по видатковій накладній №6404 від 10.09.2020 року на суму 36 351, 00 грн:

3.1. за період з 13.10.2020 року по 29.10.2020 року сума боргу 36 351, 00 грн, кількість днів прострочення 17 днів, сума 3% річних 50, 65 грн;

3.2. за період з 31.10.2020 року по 15.04.2021 року сума боргу 16 351, 00 грн, кількість днів прострочення 167 днів, сума 3% річних 224, 21 грн;

3.3. за період з 17.04.2021 року по 29.04.2021 року сума боргу 13 351, 00 грн, кількість днів прострочення 13 днів, сума 3% річних 14, 27 грн;

3.4. за період з 01.05.2021 року по 11.06.2021 року, сума боргу 9 851, 00 грн, кількість днів прострочення 42 дні, сума 3% річних 34, 01 грн.

Отже, обґрунтована до стягнення сума 3% річних становить 323, 14 грн. Позивачем заявлено до стягнення 195, 13 грн, тому суд погоджується із сумою, визначеною позивачем та задовольняє її.

4) по видатковій накладній №7847 від 06.11.2020 року на суму 5 132, 12 грн:

4.1. за період з 08.12.2020 року по 11.06.2021 року сума боргу 5 132, 12 грн, кількість днів прострочення 186 днів, сума 3% річних 78, 43 грн.

Отже, обґрунтована до стягнення сума 3% річних становить 78, 43 грн. Позивачем заявлено до стягнення 78, 04 грн, тому суд погоджується із сумою, визначеною позивачем та задовольняє її.

Загалом, обґрунтованою до стягнення сума 3% річних становить 2 381, 75 грн.

Обставини, пов`язані з правильністю здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат на суму 10 232, 22 грн за Договором №56-14/0319 встановлені. Позовна вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 10 232, 22 грн підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

На підставі ст. 74 ГПК України позивач довів обґрунтованість позовних вимог в частині визнаній судом.

Щодо розподілу судових витрат

1. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн виходячи із загальної суми заборгованості в розмірі 137 980, 96 грн.

Судом визнано обґрунтованою до стягнення суму 134 225, 50 грн з якої розраховується судовий збір в розмірі 2 208, 21 грн.

За наслідками розгляду справи суд покладає судовий збір на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката Герасимик Б.В.

На виконання вимог ч. 1 та 2 ст. 124 ГПК України у позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона спору очікує понести у зв`язку із розглядом позову. Зокрема, адвокатом Герасимик Б.В. визначено витрати на правову допомогу в розмірі 26 232, 40 грн.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2021 між Адвокатське об`єднання "Юридична фірма "Теффі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" був укладений Рамковий Договір №108-ВА про надання юридичних послуг (а.с. 16-20), згідно якого Фірма зобов`язалася надавати юридичні послуги, а Клієнт, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язався оплачувати надані послуги. Обсяг послуг по кожному окремому проекту може узгоджуватися сторонами, виходячи з отриманих Фірмою письмових запитів/завдань/доручень клієнта (надалі - Замовлення) у порядку, визначеному цим Договором.

Додатком №1 до Рамкового договору №108-ВА про надання юридичних послуг від 31.03.2021 сторони визначили Загальні умови надання послуг (а.с. 21-29).

У Завданні №5 до Рамкового договору №108-ВА про надання юридичних послуг від 31.03.2021 сторони погодили послуги:

- здійснення юридичного аналізу документів, наданих клієнтом;

- уточнення необхідної інформації та запит додаткових документів (за необхідності);

- підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ "Олімпік Колор" та направлення її до суду першої інстанції за належною підсудністю;

- супроводження судового процесу до набрання чинності рішенням суду першої інстанції.

За надані послуги клієнт сплачує Фірмі фіксований гонорар в розмірі гривневого еквівалента 800,00 (вісімсот) євро в гривнях за курсом гривні до євро, встановленим НБУ на момент виставлення Фірмою рахунку до оплати (а.с. 30).

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору.

Під час розгляду справи інтереси позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" представляв адвокат Герамисик Богдан Валерійович на підставі ордеру серії АС №1020678, виданого керівником Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Теффі" (а.с. 15).

20.08.2021 року до суду адвокат Герасимик Б.В. надав клопотання про долучення доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 25 841, 44 грн разом з доказами на підтвердження надіслання зазначеної заяви відповідачу листом з описом вкладення.

На підтвердження обсягу та вартості послуг наданої правничої допомоги, позивачем надано суду Акт виконаних робіт №000287 від 30.06.2021 до Договору №108-ВА від 31.03.2021 на загальну суму 179 545, 82 грн, зокрема, в частині надання юридичних послуг (Договір №108-ВА від 31.03.2021) про стягнення заборгованості з ТОВ "Олімпік-Колор" на суму 25 841, 44 грн.

В Акті виконаних робіт №000287 від 30.06.2021 до Договору №108-ВА від 31.03.2021 сторони погодили, що послуги з надання правової (правничої) допомоги були надані якісно та у відповідності до домовленості сторін; клієнт не має зауважень до повноти, якості, обсягу, своєчасності, ціни наданої за цим актом правової (правничої) допомоги (а.с. 89).

Платіжним дорученням № від 08.07.2021 року позивач ТОВ "Телко Україна" сплатив Адвокатському об`єднанню "Юридична фірма "Теффі" кошти за надані послуги на загальну суму 179 545, 82 грн (а.с. 90).

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону - договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач заперечень, заяв, клопотань щодо витрат на професійну (правничу) допомогу не подавав.

Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як висловився Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

З огляду на викладене, суд не встановив обставин для відступу від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, тому присуджує відповідачу до відшкодування позивачу витрати на професійну правничу допомогу адвоката Герамисик Б. в розмірі 25138,11грн із урахуванням застосованої пропорції за правилом п.3 ч. 4 ст. 129 Кодексу.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік Колор" (11054, Житомирська обл., Олевський район, смт. Нові Білокоровичі, вул. Олімпік, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (01135, м. Київ, вул. Г.Андрущенка, 4-Г, ): 103143,88грн основного боргу; 8153,26грн пені; 10314,38грн 10% штрафу; 2381,75грн 3% річних; 10232,22грн інфляційних втрат; 2208,21грн судового збору; 25138,11грн витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

3. У стягненні 3755,46грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 01.10.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу на адресу листування + на ел. адресу адвоката

3- 4 відповідачу (рек. з повідомл) + на ел. пошту та на адресу засновника - ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (рек. з повідомл)