ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. Справа №926/1051-б/21

М.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: БОЙКО С.

БОНК Т.

За участю секретаря судового засідання ГУЛИК Н.

За участю представників учасників у справі від:

АпелянтОСОБА_3 (адвокат)

КредиторОСОБА_1 (адвокат, представник Пруня В.)
КредиторОСОБА_2 (адвокат, представник Богачова Ю.)

розглянувши апеляційну скаргу Харченко Олени Станіславівни б/н від 23.06.2021 (вх.ЗАГС №01-05/2171/21 від 29.06.2021), м. Чернівці

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2021 (повний текст - 14.06.2021, суддя Дутка В.В)

у справі № 926/1051-б/21

за заявою боржника Харченко Олени Станіславівни , м. Чернівці

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи Харченко Олени Станіславівни . Керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Шевчука Т.І.

07.04.2021 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

19.05.2021 до суду звернувся Богачов Юрій Валерійович із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 712 753, 62 грн.

Грошові вимоги Богачова Ю.В. обґрунтовані договорами про відступлення права вимоги від 08.03.2021 на суму 324 838, 62 грн та від 28.04.2021 на суму 387 915, 00 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2021 серед іншого визнано грошові вимоги Богачова Ю.В. до Харченко О. С. на суму 712 753, 62 грн основного боргу та 4 540, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що грошові вимоги на суму 324 838,62 грн, згідно договору про відступлення права вимоги від 08.03.2021, документально підтверджені та визнані боржником. Щодо грошових вимог на суму 387 915,00 грн, згідно договору про відступлення права вимоги від 28.04.2021, суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено перехід від ПП «Світвуд Україна» до Богачова Ю.В. права вимоги до Харченко О.С. , а отже, наявні підстави для визнання вказаних кредиторських вимог, як документально підтверджених. При цьому, зазначення у договорі про відступлення права вимагати від боржника належного виконання обов`язків з виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно одержаних коштів від ПП «Світвуд Україна» в сумі 387 915,00 грн. замість посилання на трьохсторонній договір про переведення боргу №01/09 від 01.09.2012, не звільняє боржника від обов`язку виконання грошового зобов`язання перед кредитором у розмірі 387 915,00 грн.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Боржником - Харченко О.С. подано апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у визнанні кредиторських вимог Богачова Ю.В. на суму 387 915, 00 грн - відмовити; кредитора Богачова Ю.В. визнати таким, що заявив вимоги після завершення строку, визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ; кредитора Богачова Ю.В. визнати таким, що не має вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. В апеляційній скарзі покликається на такі обставини:

заявником не дотримано порядку звернення із заявою про визнання грошових вимог, передбаченого ст. 45 КУзПБ, оскільки пропущено строк звернення із такою заявою;

подана заява не відповідає ст. 164, 172 ГПК України та ст. 45 КУзПБ, оскільки першочергово до заяви по визнання грошових вимог не було долучено фіскальних чеків, які б підтверджували докази надіслання зазначеної заяви учасникам у справі. Крім цього, під час надіслання копії заяви учасникам у справі, Богачов Ю.В. зазначив аналогічні номери телефонів як свого, так і усіх трьох адресатів, що унеможливлює отримання цієї заяви;

долучені до заяви документи не засвідчені у порядку, встановленому чинним законодавством;

вважає, що цесіонарієм за договором про відступлення права вимоги від 28.04.2021 було передано недійсну вимогу, а тому вказані грошові вимоги не є підтвердженими;

у справі №926/1320/19 судами не зроблено висновку про неукладеність чи недійсність тристороннього договору про переведення боргу №01/09 від 01.09.2012, а відповідно грошові кошти у розмірі 387 915,00 грн не є безпідставно одержані;

відповідно до умов договору про перехід боргу Харченко О.С. є кредитором, а не боржником;

вважає, що обставини, встановлені рішенням суду у справі №926/1475/15, не є преюдиційними, оскільки вказане рішення не набрало законної сили.

Богачов Ю.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. Крім цього, просить постановити окрему ухвалу щодо Харченко О.С. , оскільки в її діях є ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України - використання завідомо підробленого документа.

У поданому відзиві кредитор вважає безпідставними твердження апелянта про недійсність та абстрактність заявлених грошових вимог, оскільки рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1320/19 встановлено факт сплати ПП «Світфуд Україна» на користь Харченко О.С. 387 915, 00 грн, що є преюдиційними обставинами та не потребують повторного доказування. Вказує на те, що долучений до апеляційної скарги Договір про переведення боргу 01/09 від 01.09.2012 є неукладеним, оскільки експертами Чернівецького НДЕКЦ МВС України та Львівського НДЕКЦ МВС України у висновках №41-42-К від 17.02.2016 та №6/564 від 30.01.2017 відповідно зазначено та встановлено судами у межах розгляду справ №926/1475/15 та №926/1320/19, що підписи на зазначеному договорі та документах від імені директора ПП «Світфуд Україна» Богачова Ю.В. виконано іншою особою, а відтиски круглої печатки ПП «Світфуд Україна» та ПП «Центр Світлиця» - нанесені різними кліше. Отже, висновок апелянта про сплату 387 915, 00 грн на виконання ПП «Світфуд Україна» грошового зобов`язання на користь кредитора Харченко О.С. згідно вказаного договору про переведення боргу є завідомо неправомірним.

01.09.2021 на електронну адресу суду від апелянта надійшли пояснення до апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи те, що вказані пояснення подано поза межами строку на вчинення процесуальних дій, колегія суддів дійшла висновку про залишення їх без розгляду.

02.09.2021 в судове засідання в режимі відеоконференції з`явилися представники апелянта, кредиторів Богачова Ю.В. та Пруня В.О. , які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України учасниками у справі подано не було.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене та те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду в частині визнання грошових вимог у сумі 387 915, 00 грн згідно умов договору про відступлення права вимоги від 28.04.2021, суд переглядає оскаржувану ухвалу лише в цих межах.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.04.2021 між ПП «Світвуд Україна» (первісний кредитор) і Богачовим Ю.В. (цедент) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії).

Згідно з п.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором громадянки України Харченко Олени Станіславівни , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка за змістом цього договору іменується боржником, за вимогою про стягнення безпідставно одержаних від ПП «Світвуд Україна» () коштів в розмірі 387 915, 00 грн.

Відповідно до п.2. договору, за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов`язків - виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно одержаних від ПП «Світвуд Україна» () коштів в загальному розмірі 387 915, 00 грн.

За змістом п.3 договору, право вимоги, що відступається цесіонарієві засвідчується фактом безпідставно перерахованих ПП «Світвуд Україна» коштів згідно наступних платіжних доручень:

ЧФ ПАТ КБ «Приватбанк»:

-п/д №436 від 28.09.2012 на суму 9330,00 грн;

-п/д № 457 від 22.10.2012 на суму 16600,00 грн;

-п/д №461 від 23.10.2012 «а суму 9900,00 грн;

-п/д № 462 від 24.10.2012 на суму 4400,00 грн;

-п/д №466 від 25.10.2012 на суму 5200,00 грн;

(Звіт щодо дебетових і кредитових операціях по рахунку ПГ1 «Світвуд Україна» ЧФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.09.2012 по 31.10.2012)

-п/д № 507 від 10.12.2012 на суму 3000,00 грн;

-п/д №511 від 12.12.2012 на суму 1000,00 грн;

-п/д № 513 від 14.12.2012 на суму 1000,00 грн;

-п/д № 514 від 17.12.2012 на суму 3000,00 грн;

-п/д № 523 від 19.12.2012 на суму 6700,00 грн;

-п/д № 530 від 24.12.2012 на суму 2200,00 грн;

-п/д №531 від 25.12.2012 на суму 3500,00 грн;

-п/д № 533 від 26.12.2012 па суму 1200,00 грн;

-п/д № 535 від 27.12.2012 на суму 1370,00 грн;

(Звіт щодо дебетових і кредитових операціях по рахунку ПП «Світвуд Україна» ЧФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.11.2012 по 31.12.2012)

-п/д № 546 від 16.01.2013 на суму 3800,00 грн;

-п/д № 560 від 18.01.2013 на суму 1050,00 грн;

-п/д № 562 від 22.01.2013 на суму 1950,00 грн;

-п/д № 566 від 23.01.2013 на суму 8200,00 грн;

-п/д № 571 від 28.01.2013 на суму 2300,00 грн;

-п/д № 588 від 25.02.2013 на суму 31800,00 грн;

-п/д № 592 від 26.02.2013 на суму 1 1200,00 грн;

-п/д № 593 від 26.02.2013 на суму 1900,00 грн;

(Звіт щодо дебетових і кредитових операціях по рахунку ПП «Світвуд Україна» ЧФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.01.2013 по 28.02.2013)

-п/д № 595 від 01.03.2013 на суму 8845,00 грн;

-п/д № 628 від 28.03.2013 на суму 6000,00 грн;

-п/д № 650 від 29.04.2013 на суму 11400,00 грн;

(Звіт щодо дебетових і кредитових операціях по рахунку ПП «Світвуд Україна» ЧФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.03.2013 по 30.04.2013)

-п/д № 660 від 17.05.2013 на суму 6050,00 грн;

-п/д № 659 від 20.05.2013 на суму 4520,00 грн;

-п/д № 666 від 30.05.2013 на суму 12800,00 грн;

(Звіт щодо дебетових і кредитових операціях по рахунку ПП «Світвуд Україна» ЧФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.05.2013 по 30.06.2013)

ЧФ ПАТ «Кредобанк»:

-п/д №259 від 13.09.2012 на суму 10500,00 грн;

-п/д №265 від 17.09.2012 на суму 8100,00 грн;

-п/д № 275 від 20.09.2012 на суму 600,00 грн;

-п/д № 1 від 28.09.2012 на суму 6700,00 грн;

(Виписка по особовим рахункам ПП «Світвуд Україна» ЧВ ЦФ ПАТ «Кредобанк» з 16.08.2011 по 31.01.2013)

ПАТ «Укрінбанк»:

-п/д № 8 від 26.03.2013 на суму 49900,00 грн;

-п/д № 41 від 03.04.2013 на суму 94600,00 грн;

-п/д №43 від 08.04.2013 на суму 10000,00 грн;

-п/д №61 від 26.04.2013 на суму 16780,00 грн;

-п/д № 79 від 16.05.2013 на суму 6500,00 гри;

-п/д №80 від 17.05.2013 на суму 4020,00 грн;

(Виписка по особовим рахункам ПП «Світвуд Україна» ЧВ ПАТ «Укрінбанк» з 01.07.2012 по 31.07.2013).

Згідно п. 3.1 договору, загальна сума безпідставно перерахованих ПП «Світвуд Україна» коштів складає 387 915, 00 грн.

Документи, визначені у п.3 цього договору, та інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, що відступається за цим договором, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання сторонами цього договору згідно акту прийому - передачі документів і є його невід`ємною частиною (п.4 договору).

Право вимоги передається цедентом цесіонарієві на безоплатній основі (п.5 договору).

Відповідно до п.7 договору цедент зобов`язаний повідомити боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Таке повідомлення здійснюється шляхом передачі цедентом цесіонарію підписаної цедентом заяви на ім`я боржника із повідомлення в її змісті про заміну кредитора у зобов`язанні, яку цесіонарій зобов`язаний направити боржнику засобами поштового зв`язку або вручити в будь-який інший спосіб.

Суд першої інстанції встановив, що із доданих до заяви Богачова Ю.В. доказів вбачається, що акт приймання-передачі документів відповідно до договору складений та підписаний сторонами 28.04.2021.

Заява про відступлення права вимоги (цесії) від 28.04.2021 на адресу боржника Харченко О.С. надіслана 06.05.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як підтверджується матеріалами справи, заборгованість Харченко О.С. перед ПП «Світвуд Україна» у розмірі 387 915,00 грн була предметом дослідження в судових справах №926/1475/15 та №926/1320/19.

Так, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05.04.2017 у справі №926/1475/15 за позовом ПП «Світвуд Україна» до ФОП Харченко О.С. про стягнення попередньої оплати в сумі 806885,00 грн згідно договору купівлі - продажу обладнання з розстроченням платежу №01/09 від 21.08.2012, з урахуванням зменшення суми позовних вимог, позов задоволено. Стягнуто з ФОП Харченко О.С. на користь позивача борг в сумі 682785,00 грн, судовий збір в сумі 10241,78 та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 2588,16 грн.

Рішення про задоволення позову мотивоване наявністю договірних відносин між сторонами, факт існування яких встановлений місцевим судом.

В подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 у справі №926/1475/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2017, рішення Господарського суду Чернівецької області скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Судами апеляційної та касаційної інстанцій зазначено, що обставини існування господарських відносин між сторонами у справі на підставі договору купівлі продажу обладнання №01/09 від 21.08.2012, які місцевий суд визнав встановленими, є документально не підтвердженими.

Окрім цього, матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.10.2019, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020, у справі №926/1320/19 за позовом ПП «Світвуд Україна» до Харченко О.С. про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 744 235,65 грн, відмовлено у задоволенні.

Судом встановлено, що позивач (ПП «Світвуд Україна») перерахував на рахунок ФОП Харченко О.С. 682 785,00 грн. Факт отримання коштів відповідачем не заперечується. Крім цього, судом встановлено, що в банківських виписках зазначені два різних призначення платежу, як то призначення платежу «оплата за обладнання згідно договору №01/09 від 01.09.2012» та призначення платежу «оплата за обладнання». Відтак за спірний період позивач сплатив 387 915,00 грн згідно призначення платежу «оплата за обладнання згідно договору №01/09 від 01.09.2012» та 293670,00 грн із зазначенням у призначенні платежу - «оплата за обладнання».

А отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 387 915,00 грн як безпідставно одержаних, оскільки на думку суду, дані кошти сплачені на виконання умов тристороннього договору про переведення боргу №01/09 від 01.09.2012.

Таким чином, суд встановив у справі №926/1320/19 факт сплати ПП «Світвуд Україна» на користь Харченко О.С. 387 915,00 грн.

Враховуючи зазначене та приписи ст. 75 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що Богачов Ю.В. набув права вимагати від боржника Харченко О.С. сплати суму коштів у розмірі 387 915,00 грн як безпідставно одержаних згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) від 28.04.2021.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що зазначення у згаданому договорі про відступлення права вимагати від боржника належного виконання обов`язків з виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно одержаних коштів від ПП «Світвуд Україна» в сумі 387 915,00 грн. замість посилання на тристоронній договір про переведення боргу №01/09 від 01.09.2012, не звільняє боржника від обов`язку виконання грошового зобов`язання перед кредитором у розмірі 387 915,00 грн.

Приписами ст. 204 Цивільного кодексу України договір про відступлення права вимоги (цесії) від 28.04.2021 є правомірним, оскільки будь-яких доказів визнання його недійсним в судовому порядку в матеріалах справи не міститься, та його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вказаний договір про відступлення права вимоги (цесії) від 28.04.2021 та акт приймання-передачі документів за цим договором підписані сторонами. Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що матеріалами справи підтверджено перехід права вимоги від ПП «Світвуд Україна» до Богачова Ю.В. , а тому наявні підстави для визнання кредиторських вимог у сумі 387 915,00 грн, як документально підтверджених.

Враховуючи наведене, доводи апелянта щодо недійсності грошової вимоги є безпідставними.

Щодо покликання апелянта на недотримання вимог ст. 45 КУзПБ при поданні заяви про визнання грошових вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що таке є необґрунтованим з огляду на таке.

Публікація повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відбулася 07.04.2021, тому 30-денний строк для подання заяв з вимогами до боржника встановлено до 07.05.2021 включно. Богачов Ю.В. подав вказану заяву до відділення поштового зв`язку 07.05.2021, що підтверджено описом вкладення до поштового відправлення та фіскальним чеком.

Так, відповідно до ч. 6, 7 ст. 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, вказану заяву подано в межах встановленого 30-денного строку, визначеного ч.1 ст.45 КУзПБ.

Щодо доводів апелянта про те, що грошові кошти одержані в період з 28.02.2012 по 30.05.2013, а тому Богачов Ю.В. пропустив строк звернення до суду з вимогою до Харченко О.С. про стягнення безпідставно одержаних коштів, а фактично просив суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно із ст. 257, ч.1 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас ст. 264 ЦК України встановлено умови переривання перебігу позовної давності. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним господарським судом, що кошти перераховані ПП «Світвуд» на користь Харченко О.С. . у період з 28.09.2012 по 30.05.2013.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов ПП «Світвуд Україна» до ФОП Харченко О.С. про стягнення попередньої оплати в сумі 806 885,00 грн пред`явлено до Господарського суду Чернівецької області вперше 10.09.2015 (справа №926/1475/15), а пізніше 03.06.2019 поданий позов про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 744 235,65 грн. (справа №926/1320/19). Предметом спору в цих справах була також частина коштів у розмірі 387 915,00 грн. З огляду на це, внаслідок подання позовів про стягнення боргу позовна давність переривалася. Отже, станом на час звернення Богачова Ю.В. до Господарського суду Чернівецької області з заявою про визнання грошових вимог до боржника, тобто 07.05.2021, строк позовної давності не сплинув.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.264 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про застосування строків позовної давності не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Покликання апелянта на те, що Богачов Ю.В. не дотримався вимог ст. 172 ГПК України при поданні заяви про визнання грошових вимог, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Матеріалами справи підтверджується, що заявником до вказаної заяви долучено оригінали описів вкладення поштового відправлення та фіскальних чеків, як докази надіслання заяви іншим учасникам у справі. Окрім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, учасники справи не заперечували проти того, що отримали копії заяви Богачова Ю.В. з грошовими вимогами до боржника та ознайомлені з матеріалами справи. Отже, не відповідає дійсності твердження апелянта про порушення принципів рівності та змагальності сторін чи обмеження її процесуальних прав на інформацію про рух справи.

Суд критично оцінює твердження апелянта, що до заяви про визнання грошових вимог долучено неналежні докази - копії документів, оскільки такі не засвідчені належним чином.

Так, пунктом 5.27. Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003" "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів" визначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником приєднано до заяви копії документів, які засвідчені відміткою «Згідно з оригіналом», містять прізвище та ініціали Богачова Ю.В. , а також його особистий підпис. Так, на вказаних копіях відсутня дата засвідчення копій, однак вказане не впливає на дійсність копій цих документів та їх відповідність оригіналам.

Щодо покликань кредитора Богачова Ю.В. у відзиві на апеляційну скаргу про те, що договір про переведення боргу №01/09 від 01.09.2012 підписано не Богачовим Ю.В. , а іншою особою, що підтверджується експертними висновками, а отже, апелянт не вправі покликатися на такий доказ, є безпідставними, з огляду на те, що рішеннями судів не встановлено неукладеність чи недійсність цього договору. При цьому, у контексті даної справи, визначення такого як неукладений у зв`язку з підробленням підпису не має юридичного значення, позаяк судами встановлено факт існування боргу боржника перед кредитором - Богачовим Ю.С. у розмірі 387 915,00 грн., що є достатнім для визнання кредиторських грошових вимог у цій частині.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що прийняття окремої ухвали щодо учасників процесу є правом та прерогативою суду і не відноситься до переліку обов`язкових для вирішення процесуальних питань, а відтак, таке клопотання кредитора Богачова Ю.С. залишається без розгляду, оскільки не обгрунтоване достатніми і переконливими доказами наявності у діях особи складу злочину чи про наявність факту злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Водночас, ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).

З огляду на наведене вище, доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що апелянтом не доведено та належним чином не обґрунтовано безпідставність грошових вимог Богачова Ю.В. , у зв`язку з чим вони підлягають визнанню.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат суд апеляційної інстанції не здійснює (ч. 14 ст.129 ГПК України).

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Харченко Олени Станіславівни залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2021 у справі № 926/1051-б/21 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

У зв`язку із перебуванням у відпустці суддів-членів колегії Бойко С. з 06.09.2021 по 19.09.2021 та Бонк Т. 20.09.2021, повний текст постанови підписано 22.09.2021.

Головуючий суддя О. МАТУЩАК

Судді: С. БОЙКО

Т. БОНК