УХВАЛА

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/7103/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс»
до 1. Міністерства оборони України 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн»
провизнання недійсним державного контракту
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
від позивача:Шам О.І.
від відповідача 1:Овчинников О.В.
від відповідача 2:Леськов П.І.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн» про визнання недійним державного контракту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 1 укладено державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Б01) від 14.09.2018, який є чинним, проте між відповідачами у 2020 році всупереч вимогам чинного законодавства України укладено аналогічний державний контракт з ідентичним предметом, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про визнання такого контракту недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судове засідання з розгляду справи по суті неодноразово відкладалося з метою надання сторонам можливості скористатися правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

09.09.2021 представником позивача подано клопотання про витребування доказів, яке залишено судом без задоволення з огляду на те, що відповідачем 1 було надано в судове засідання оригінал витребуваного акту №362/2/381 від 27.08.2020, і судом досліджено відповідний доказ.

13.09.2021 представником позивача подано до суду заяву, в якій позивач просив вирішити питання витребування доказів, а також вирішити питання для передачі судової справи на автоматизований розподіл справ з метою визначення складу суду, який має допуск до інформації, що містить державну таємницю. Вказана заява була також залишена судом без задоволення з огляду на відсутність в матеріалах справи документів, що становлять державну таємницю, а відтак справа правомірно перебуває на розгляді даного складу суду.

Представником позивача 20.09.2021 до канцелярії суду подано заяву, в якій позивач просив суд повернутися в підготовче засідання та повернути позовну заяву без розгляду з метою доопрацювання.

В судовому засіданні 20.09.2021 оголошено перерву на 22.09.2021.

В судове засідання 22.09.2021 представник позивача з`явилася, підтримала раніше подане клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та просила його задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання з`явилися, проти задоволення поданого позивачем клопотання заперечували.

Розглянувши клопотання ТОВ «Північно-український будівельний альянс» про повернення до попередньої стадії судового розгляду (підготовчого провадження) та залишення позову без розгляду, заслухавши думку представників сторін, суд встановив наступне.

Зокрема, подане клопотання в частині повернення до попередньої стадії судового розгляду позивач обґрунтував необхідністю подання клопотання про залишення даного позову без розгляду, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України можливе лише на стадії підготовчого провадження. При цьому, призначення справи до судового розгляду по суті унеможливлює реалізацію ним права на заявлення та розгляд судом відповідного клопотання про залишення позову без розгляду.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст. 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, встановлено, що кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями «proprio motu», щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Приписами п. 10 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження для розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із даної норми, вказане право позивача може бути реалізоване ним лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі інших сторін у справі.

Судом в даному випадку встановлено необхідність повернення до стадії підготовчого провадження з метою реалізації позивачем права на подання та підтримання клопотання про залишення даного позову без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, суд розглядає справу виключно за зверненням особи та в межах заявлених такою особою (позивачем) позовних вимог (предмету та підстав позову).

Перевіривши повноваження особи, яка підписала від імені ТОВ «Північно-український будівельний альянс» клопотання про залишення позову без розгляду, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення відповідного клопотання та залишення позову без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зважаючи на те, що позовну заяву у даній справі залишено без розгляду за клопотанням представника ТОВ «Північно-український будівельний альянс», тобто, самого позивача, то сплачений ним за розгляд даного спору судовий збір не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, п. 5 ч. 1 ст. 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі №910/7103/21 до стадії підготовчого провадження.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-український будівельний альянс» до Міністерства оборони України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн» про визнання недійсним державного контракту залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в частині залишення позову без розгляду.

Повна ухвала складена 27.09.2021.

Суддя В.П. Босий