УХВАЛА

24 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 917/499/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус"

на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс";

2) Приватного нотаріуса Татаринцевої Євгенії Анатоліївни,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) ОСОБА_1 ;

2) Міністерство юстиції України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна;

2) Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк"

про скасування рішення щодо припинення обтяження,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 (повний текст складено 30.07.2021) у справі № 917/499/19, надіслана скаржником поштою 18.08.2021.

Подана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач подав заяву (від 23.11.2020 № 12944) про зміну предмету позову, яку прийнято судом ухвалою від 24.11.2020, відповідно до якої позовними вимогами є:

1) визнати незаконними та протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Євгенії Анатоліївни щодо прийняття рішення (індексний номер 28947274) від 25.03.2016, по припиненню судового обтяження на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя, 84 у м. Миргород, Полтавської області, 37600, загальною площею 269,6 кв.м.;

2) визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Татаринцевої Євгенії Анатоліївни (індексний номер рішення 28947274) від 25.03.2016 щодо припинення судового обтяження на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя, 84 у м. Миргород, Полтавської області, 37600, загальною площею 269,6 кв.м.;

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102,00 грн.

Оскаржуваною постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 рішення Господарського суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року у справі № 917/499/19 про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними та протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Євгенії Анатоліївни щодо прийняття рішення (індексний номер 28947274) від 25.03.2016 по припиненню судового обтяження на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя, 84 у м. Миргород, Полтавської області, 37600, загальною площею 269,6 кв. м. скасовано та в цій частині прийнято нове рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням того, що скаржник в касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані рішення суду попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову, за подання касаційної скарги скаржник має сплатити судовий збір у сумі 8 408,00 грн (2 102,00 грн х 2 х 200 %).

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази доплати судового збору у розмірі 8 408,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»); призначення платежу: *; 101; __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 917/499/19 Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" посилається на випадок, передбачений пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а також на те, що судом апеляційної інстанції надано перевагу дотриманню формальних критеріїв процесуального законодавства, а не правильному, всебічному і справедливому розгляду справи, зазначаючи про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та їх дослідження.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України скасування судового рішення через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Однак, скаржник посилається на правові позиції, викладені у наведених ним постановах Верховного Суду, однак не зазначає які норми процесуального та матеріального права були порушені судами та належним чином не обґрунтовує підстави касаційної скарги.

Скаржник повинен розуміти, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу "правової визначеності", що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України.

Оскільки у касаційній скарзі скаржником не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги у відповідності до вимог ГПК України, згідно з частиною другою статті 292 ГПК України її слід залишити без руху.

За змістом частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 917/499/19 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду відповідної заяви з уточненням підстави, на якій подається касаційна скарга, з вказівкою на пункт частини другої статті 287 цього Кодексу та належним обґрунтуванням у відповідності до вищевикладених вимог процесуального законодавства, а також доказів сплати судового збору у розмірі 8 408,00 грн.

Частиною третьою статті 169 ГПК України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Оскільки порядок подання заяви про усунення недоліків касаційної скарги, саме у вигляді незазначення передбачених ГПК України підстав оскарження судових рішень чинним ГПК України не встановлений, Суд визначає, що скаржнику необхідно направити заяву про усунення недоліків іншим учасникам справи та надати Суду докази такого направлення.

Крім цього, статтею 291 ГПК України визначено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До матеріалів касаційної скарги не додано доказів надіслання її копії іншим учасникам справи.

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 ГПК України.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 287, 290-292 ГПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 917/499/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Пермус", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. О. Волковицька