ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2021 Справа № 905/638/21 Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Гайдук Д.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, м.Маріуполь в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь

до відповідача: Приватного підприємства "Маріуполь", м.Маріуполь

про визнання недійним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000, зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493

Представники сторін:

прокурор: Ковальова І.І. за службовим посвідченням;

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

Суть спору: Керівник Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, м.Маріуполь в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, позивач, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства Маріуполь, м.Маріуполь про визнання недійсним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000, зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на використання відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493 з порушенням вимог земельного законодавства, а саме не за цільовим призначенням. Земельна ділянка передавалась для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку, а на момент обстеження встановлено, що частина земельної ділянки використовується під розміщення автомобільної стоянки.

Ухвалою суду від 14.04.2021 позовну заяву Керівника Маріупольської місцевої прокуратури Донецької області, м.Маріуполь залишено без руху; надано Керівнику Маріупольської місцевої прокуратури Донецької області, м.Маріуполь строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху.

26.04.2021 на адресу суду від Маріупольської окружної прокуратури надійшов лист з документами на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/638/21; здійснювати розгляд справи вирішено за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.05.2021 о 10:00год.

З 11.05.2021 по 21.05.2021 (включно) суддя Курило Г.Є. перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим підготовче засідання 20.05.2021 не відбулось.

18.05.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач наполягає, що у прокурора відсутні законні підстави для представництва інтересів держави, позовна заява подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, а це є підставою для залишення позовної заяви без розгляду; Маріупольською окружною прокуратурою було порушено порядок здійснення перевірки та припинення права користування земельною ділянкою; жодних порушень законодавства щодо нецільового використання земельної ділянки немає, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог; спірна земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Відповідач зазначив, що розміщення автостоянки на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88 з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту» не суперечить чинному законодавству, на спірній земельній ділянці розміщено спортмайданчик, адміністративно-господарська будівля та багатоквартирний житловий комплекс, у комплекс чого входить і стоянка для автотранспорту, що є супутнім видом використання земельної ділянки.

Після виходу судді Курило Г.Є. з лікарняного, ухвалою суду від 24.05.2021 визначено дату та час проведення підготовчого засідання у справі №905/638/21: 17.06.2021 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 17.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/638/21 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 06.07.2021 о 12:00год.

22.06.2021 від Маріупольської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив №55-2583вих21 від 15.06.2021, за змістом якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримує, а доводи відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими. Прокурор наполягає на наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а позивач жодних заходів щодо усунення порушень не вживає. Спортивних майданчиків відповідачем побудовано не було, отже земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням.

01.07.2021 електронною поштою від Маріупольської окружної прокуратури надійшло клопотання в порядку ст.42 Господарського процесуального кодексу України. Дане клопотання не скріплено електронним цифровим підписом, тому суд не приймає його до уваги.

05.07.2021 від відповідача надійшли заперечення, в яких останній просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви.

05.07.2021 від Маріупольської окружної прокуратури надійшло клопотання №55-2951вих-21 від 01.07.2021, в якому останній просить суд зобов`язати Маріупольську міську раду (Департамент по роботі з активами) та органи Держгеокадастру (Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області) провести обстеження земельної ділянки по вул.Артема (А.Куїнджи), 88 у Центральному районі міста Маріуполь щодо її використання за цільовим призначенням (для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; вид використання: для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку) та розміщення на ній адміністративно-побутового будинку (для обслуговування спортивних майданчиків), спортивних майданчиків.

Ухвалою суду від 06.07.2021 відкладено підготовче засідання на 26.07.2021 о 11:30год.

22.07.2021 від Маріупольської окружної прокуратури на електронну пошту суду та 26.07.2021 до канцелярії суду надійшли пояснення щодо клопотання Маріупольської окружної прокуратури на виконання ухвали суду від 06.07.2021.

Ухвалою суду від 26.07.2021 в задоволенні клопотання Маріупольської окружної прокуратури про зобов`язання проведення обстеження відмовлено; закрито підготовче провадження у справі №905/638/21; призначено розгляд справи по суті на 31.08.2021 о 11:30год.

17.08.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення у справі, за змістом яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

30.08.2021 на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 31.08.2021 оголошено перерву до 21.09.2021.

17.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому процесі. Суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання, оскільки учасники справи у судове засідання не викликались, крім того в судовому засіданні 31.08.2021 вже була оголошена перерва до 21.09.2021.

20.09.2021 від прокуратури надійшло клопотання про відкладення судового засідання до надання міською радою акту обстеження оспорюваної земельної ділянки, суд відмовляє у задоволені означеного клопотання у зв`язку з тим, що спір розглядається на стадії розгляду справи по суті та строк розгляду справи закінчується.

Прокурор у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, пояснень по суті спору не надав.

В судові засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив наступне.

22.06.2000 Маріупольською міською радою (позивачем) прийнято рішення «Про надання земельної ділянки Приватному підприємству «Маріуполь» для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутової будівлі по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста» №643, яким надано Приватному підприємству «Маріуполь» (відповідачу) земельну ділянку з земель міської ради площею 0,842га в постійне користування для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутової будівлі по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста.

16.11.2000 Маріупольською міською радою народних депутатів видано Приватному підприємству «Маріуполь» державний акт на право постійного користування землею II-ДН №004124 для будівництва спортплощадок та адміністративно-побутового будинку на вул.Артема, 88, у Жовтневому районі міста загальною площею 0,8420га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №563.

У 2008 році розроблено Містобудівне обґрунтування на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок по вул.Артема (вул.А.Куїнджи), 88 в Жовтневому районі м.Маріуполя», з якого вбачається розміщення на спірній земельній ділянці в тому числі майданчика для стоянки автомобілів.

Рішенням Маріупольської міської ради №5/22-4087 від 24.06.2008 «Про внесення змін в пункт 1 рішення Маріупольської міської ради від 22.06.2000 №643 «Про надання земельної ділянки Приватному підприємству «Маріуполь» для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутової будівлі по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста», яким надано Приватному підприємству «Маріуполь» (відповідач) земельну ділянку з земель міської ради площею 0,842га в постійне користування для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутової будівлі по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста, затверджено містобудівне обґрунтування з розміщення багатоквартирних житлових будинків по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста; внесено зміни в пункт 1 рішення Маріупольської міської ради від 22.06.2000 №643 «Про надання земельної ділянки Приватному підприємству «Маріуполь» для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутової будівлі по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста», виклавши його в наступній редакції:

« 1. Надати в постійне користування земельну ділянку площею 0,842га для будівництва спортивних майданчиків, адміністративно-побутової будівлі та багатоквартирних житлових будинків по вул.Артема, 88 в Жовтневому районі міста Приватному підприємству «Маріуполь» ()».

До матеріалів справи додано протокол проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла від 27.09.2012, згідно з яким земельній ділянці за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88 присвоєно кадастровий номер :01:010:0493.

18.12.2012 розроблено Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по вул.Артема (вул.А.Куїнджи), 88 в Жовтневому (Центральному) районі м.Маріуполя, у відповідності до якого назва об`єкта будівництва: будівництво спортмайданчиків та адміністративно-побутового корпусу.

Крім того, до матеріалів справи надано розроблений у 2012 році на замовлення відповідача Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками об`єкта будівництва.

30.08.2013 було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних площадок» за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88» №ДЦ 76.

В матеріалах справи наявна копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації , а саме будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних площадок за адресою: м.Маріуполь, Жовтневий район, вул.Артема, 88, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області 28.08.2014 №ДЦ 54 та технічний паспорт на громадський будинок, а саме адміністративно-побутовий комплекс зі спортивними майданчиками за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та їх споруд, що є додатком до технічного паспорту, вбачається наявність на спірній земельній ділянці адміністративно-побутового корпусу, огорожі та двох спортивних площадок, зазначені їх характеристики. Технічний паспорт виданий Маріупольським БТІ.

З розроблених на замовлення відповідача архітектурних рішень на об`єкт будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних майданчиків за адресою: вул.Артема (вул.А. Куїнджи), 88 в Жовтневому (Центральному) районі м.Маріуполя вбачається розташування на спірній земельній ділянці гостьової автостоянки.

Рішенням Маріупольської міської ради «Про надання поштової адреси» №214/2 від 28.11.2014 існуючий об`єкт нерухомості: земельна ділянка та адміністративно-побутовий комплекс літ.А-1 зі спортивними майданчиками (існуюча адреса зберігається за житловим будинком), які належать Приватному підприємству «Маріуполь» (державний акт на право користування землею від 16.11.2000 №563, декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 28.08.2014 №ДЦ54), розташований у Жовтневому районі м.Маріуполя, визначено за адресою: вул.Артема, 88А.

У відповідності до свідоцтва про право власності від 26.12.2014 на нерухоме майно адміністративно-побутовий комплекс зі спортивними площадками, що розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88а належить на праві власності Приватному підприємству «Маріуполь».

28.04.2020 головним спеціалістом відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Гавриловим Д.В., Толстовою В.А. здійснено виїзне обстеження за адресою вул. А. Куїнджі, 88, про що складено відповідний акт виїзного обстеження. За результатами обстеження встановлено, що ПП «Маріуполь» використовується земельна ділянка за адресою: вул.А.Куїнджі, 88, загальною площею: 0,8420га на підставі державного акту на право постійного користування від 16.11.2000, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №563 для будівництва спортплощадок та адміністративно-побутового будинку. На момент обстеження встановлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею: 0,3902га використовується під розміщення автомобільної стоянки, що є використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням та є порушенням ст.96, ст.211 Земельного кодексу України. Також встановлено, що ПП «Маріуполь» належить об`єкт нерухомого майна: адміністративно-побутовий комплекс зі спортивними майданчиками за адресою: вул.А.Куїнджі, 88а (вул.Артема, 88а) на підставі свідоцтва про право власності №31752792 від 26.12.2014, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №8269434 від 26.12.2014.

Листом №47.4-11390-47.7.1 від 29.04.2020 Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради повідомила керівника Маріупольської місцевої прокуратури, що згідно з інформацією управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, який ведеться з 2011 року, наявна інформація щодо реєстрації Департаментом ДАБІ у Донецькій області декларації про початок будівельних робіт від 29.08.2013 №ДЦ 76 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 28.08.2014 №ДЦ 54 на об`єкт «Будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних площадок; Донецька обл., м.Маріуполь, Жовтневий, вул.Артема, 88», замовник Приватне підприємство «Маріуполь». Копії вказаних документів не передавалися управлінню під час отримання повноважень по здійсненню держархбудконтролю та як наслідок відсутні в управлінні.

Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за ПП «Маріуполь» зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,842га, за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Артема, 88, кадастровий номер :01:010:0493, цільове призначення для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за Приватним підприємством «Маріуполь» зареєстровано нерухоме майно за номером 23, а саме адміністративно-побутовий корпус зі спортивними майданчиками, загальною площею 55,4кв.м., за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Артема (вул. А.Куїнджі), 88.

Листом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №26.3-10564-09 від 20.04.2021 повідомлено керівника Маріупольської окружної прокуратури, що спеціалістами департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради було здійснено виїзне обстеження, за результатами якого було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0493 загальною площею 0,8420га на підставі державного акту на право постійного користування від 16.11.2000 за №563 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту (для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку) використовується ПП «Маріуполь» (). На момент обстеження було встановлено, що частина зазначеної земельної ділянки орієнтовною площею 0,3902га використовується під розміщення стоянки для автомобілів, що є порушенням земельного законодавства, про що було складено відповідний акт виїзного обстеження від 07.04.2021.

До матеріалів справи відповідачем додано акт виїзного обстеження від 07.04.2021, згідно з яким головними спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами міської ради за участю начальника відділу контролю за використанням активів за адресою: вул. Куїнджі, 88, встановлено, що ПП «Маріуполь» використовується земельна ділянка загальною площею 0,8420га на підставі державного акту №563 від 16.11.2000 на право постійного користування землею з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту (вид використання: для будівництва спортивних майданчиків та адміністративно-побутового будинку). На момент обстеження встановлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,3902га використовується під розміщення стоянки для автомобілів, що є використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням та є порушенням положень ст.96, ст.211 Земельного кодексу України. Також встановлено, що ПП «Маріуполь» належить об`єкт нерухомого майна: адміністративно-побутовий комплекс зі спортивними майданчиками за адресою вул.Куїнджі, 88а (вул.Артема, 88а) на підстав свідоцтва про право власності № 31752792 від 26.12.2014, зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №8269434 від 26.12.2014.

У листі ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов`я» № 228 від 27.08.2021 на запит представника відповідача №62/21 від 25.08.2021 зазначено, що в результаті здійснення уповноваженим геодезистом кадастрової зйомки земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0493 площею 0,8420 за адресою: вул. Куїнджи (Артема), 88 у Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя, користувачем якої на підставі Державного акту на право постійного користування землею II-ДН №004124 є ПП «Маріуполь», було встановлено наявність на вказаній земельній ділянці спортивних майданчиків для гри в пляжний волейбол. До листа надані матеріали кадастрової зйомки запитуваної земельної ділянки та фотоматеріали.

Прокурор вважає, що використання відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493 здійснюється з порушенням вимог земельного законодавства, а саме не за цільовим призначенням, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь до Приватного підприємства "Маріуполь", м.Маріуполь, про визнання недійним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000, зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493.

Досліджуючи підстави звернення прокурора з цим позовом, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Прокурор виконує субсидіарну роль та замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття інтерес держави. Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Разом з тим, надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів.

У контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади, але також у захисті інтересів органів місцевого самоврядування, компетенція яких не має загальнодержавного характеру, але направлена на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до відання цих органів.

В обґрунтування підстав для представництва, прокурор зазначив, що порушення інтересів держави полягає в нецільовому використанні земельної ділянки, наданої в постійне користування відповідачу.

Прокурор наполягає, що позивачем не здійснюється захист інтересів держави.

Прокурором долучено до матеріалів справи повідомлення про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України Про прокуратуру) №55-36вих-21 від 18.03.2021 до позивача. Крім того, Маріупольська місцева прокуратура №1 зверталась до заступника місцевого голови від 28.01.2021 з вимогою № 38-584вих-21 повідомити чи зверталась рада до суду з позовом до ПП "Маріуполь" щодо нецільового використання земельної ділянки.

Отже, позивач був обізнаний про підготовку прокуратурою позовної заяви завчасно, однак позивач за судовим захистом самостійно не звернувся, крім того позивач не надав жодних пояснень по суті спору. Вказаними обставинами обумовлена реалізація прокурором наданих Конституцією України та Законом України Про прокуратуру повноважень щодо представництва інтересів держави в суді та для звернення до господарського суду із позовною заявою на захист інтересів держави.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що звернення прокурора до господарського суду в цій справі відповідає функції представництва прокуратурою інтересів територіальної громади, підстав для залишення позову без розгляду суд не вбачає.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно положень ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Частиною п`ятою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

За змістом ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Спірна земельна ділянка знаходиться в межах м.Маріуполь та є комунальною власністю, отже прокурором правомірно заявлений позов в інтересах позивача, Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Земельного кодексу України (в редакції станом на надання відповідачу спірної земельної ділянки у користування) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Згідно з ч. 1 статті 23 Земельного кодексу України (в редакції станом на надання відповідачу спірної земельної ділянки у користування) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Статтею 2 Земельного кодексу України (в редакції станом на надання відповідачу спірної земельної ділянки у користування) передбачалося, що відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: землі сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі запасу. Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення. Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель. Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Державний акт II-ДН №004124 підтверджує наявність у відповідача права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0493, площею 0,8420га, для будівництва спортплощадок та адміністративно-побутового будинку.

Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (дата запиту 26.03.2020) за ПП «Маріуполь» зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,842га, за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Артема, 88, кадастровий номер :01:010:0493, цільове призначення для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку; форма власності: право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (дата запиту 12.05.2021) кадастровий номер :01:010:0493, цільове призначення 07.02. Для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку; категорія земель: землі рекреаційного призначення; вид використання: для будівництва спортмайданчиків та адміністративно-побутового будинку; форма власності: комунальна власність; площа: 0,842га, місце розташування: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Артема, 88; відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку: ПП «Маріуполь».

Відповідно до ст.50 Земельного кодексу України, до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Стаття 51 Земельного кодексу України визначає, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Згідно ст.52 Земельного кодексу України, землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Прокурор наполягає на нецільовому використанні відповідачем спірної земельної ділянки з огляду на відсутність на вказаній ділянці спортивних майданчиків та наявність на частині земельної ділянки автостоянки, на підтвердження чого надає акти виїзного обстеження від 28.04.2020 та 07.04.2021.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до ст. 143 Земельного кодексу України здійснюється у судовому порядку зокрема у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

В матеріалах справи наявна копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних площадок за адресою: м.Маріуполь, Жовтневий район, вул.Артема, 88, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області 28.08.2014, та технічний паспорт на громадський будинок, а саме адміністративно-побутовий комплекс зі спортивними майданчиками за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 88. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та їх споруд, що є додатком до технічного паспорту, вбачається наявність на спірній земельній ділянці адміністративно-побутового корпусу, огорожі та двох спортивних площадок, зазначені їх характеристики.

До того ж відповідач надав пояснення, в яких зазначив, що спортивні майданчики є улаштованими, однак волейбольна сітка з тросом встановлюються у разі необхідності під час безпосередньо тренувань чи змагань з волейболу. В інший час у зв`язку з недоцільністю сітки знімаються. Крім того, у зв`язку з пандемією, в останній рік можливість користування спортивними майданчиками була обмежена.

На підтвердження факту використання спірної земельної ділянки у відповідності до її цільового призначення відповідачем наданий лист ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов`я» № 228 від 27.08.2021, в якому зазначено про наявність на вказаній земельній ділянці спортивних майданчиків для гри в пляжний волейбол. До листа надані матеріали кадастрової зйомки запитуваної земельної ділянки та фотоматеріали.

Крім того, в актах виїзного обстеження від 28.04.2020 та 07.04.2021 не зазначено про відсутність спортивних майданчиків на земельній ділянці кадастровий номер :01:010:0493.

Отже, суду не доведено відсутність на спірній земельній ділянці спортивних майданчиків.

Згідно Містобудівного обґрунтування на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок по вул.Артема (вул.А.Куїнджи), 88 в Жовтневому районі м.Маріуполя», Містобудівного розрахунку з техніко-економічними показниками об`єкта будівництва, та архітектурних рішень на об`єкт будівництво адміністративно-побутового комплексу та спортивних майданчиків вбачається розташування на спірній земельній ділянці автостоянки, отже суд погоджується з твердженням відповідача, що наявність автостоянки не суперечить цільовому призначенню земельної ділянки та є супутнім видом використання земельної ділянки .

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :01:010:0493.

Порядок переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначено статтею 377 Цивільного кодексу України, приписи якої кореспондуються зі статтею 120 Земельного кодексу України, за змістом яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Отже, враховуючи що на земельній ділянці за кадастровим номером :01:010:0493 знаходиться нерухоме майно, яке належить відповідачеві на праві власності, суд зазначає, що дана земельна ділянка не підлягає вилученню у відповідача.

Суд зазначає, що обґрунтованих підстав для визнання недійсним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, а також визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000 прокурором не наведено, обставин щодо порушення норм законодавства внаслідок прийняття зазначених документів матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 даного Кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, м.Маріуполь в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь до Приватного підприємства "Маріуполь", м.Маріуполь, про визнання недійним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000, зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493 не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовних вимог Керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, м.Маріуполь в інтересах держави в особі, Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь до Приватного підприємства "Маріуполь", м.Маріуполь, про визнання недійним та скасування рішення Маріупольської міської ради №643 від 22.06.2000, визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №004124 від 16.11.2000, зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 0,8420га, кадастровий номер :01:010:0493.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 21.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021.

Суддя Г.Є. Курило