ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2021 року Справа № 903/578/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Кравчук А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за № 903/578/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ-Захід", м. Львів

до відповідача: Ковельської міської ради, м. Ковель, Волинська обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Тойкутська сільська рада Ковельського р-ну

про стягнення 34 495 грн. 20 коп.

в с т а н о в и в: 22.07.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ-Захід" до Ковельської міської ради про стягнення 34 495 грн. 20 коп.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області (правонаступник Ковельська міська рада) взятих на себе згідно договору на надання послуг з проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 17.04.2020 №14 зобов`язань по оплаті наданих послуг.

Ухвалою суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Тойкутську сільську раду Ковельського району Волинської області.

Відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву за вх.№01-57/4798/21 від 16.08.2021, у якому визнає позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими, такими, що підлягають до задоволення та просить суд здійснити розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст.130 ГПК України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежності від обставин справи та з розгляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

17.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю МВ-ЗАХІД (виконавець) та Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області (замовник) (правонаступником сільської ради на даний час виступає Ковельська міська рада згідно з рішенням Ковельської міської ради Волинської області №2/2 від 24.12.2020 "Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Ковельської міської ради") було укладено договір про проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів №14 із додатками у відповідності до умов котрого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати з дотриманням вимог законодавства послуги з проведенням нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, у межах території с. Заріччя Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області (п. 1.1 договору).

Пунктами 2.1.-2.3. договору передбачено, що сторонами було визначено, що загальна вартість послуг за цим договором становить 34 495,20 грн., без ПДВ. Загальна вартість послуг визначається протоколом договірної ціни (додаток 2), що складається на підставі погодженого сторонами кошторису (додаток 3), що розрахований за допомогою програмного комплексу "АС-4ПИР" версія 10.17.2.002. Оплата послуг здійснюється на підставі оформлених належним чином актів приймання-здавання. Остаточна оплата вартості послуг щодо розроблення технічної документації з проведення нормативної грошової оцінки земель здійснюється замовником протягом 10-ти банківських днів з дня підписання акта приймання-здавання послуг.

Згідно п. 4.1. договору визначено, що початок робіт з надання послуг 17.04.2020, завершення 18.08.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору від 17.04.2020 №14 позивач надав, а відповідач прийняв послуги з проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів на загальну суму 34495,20 грн., про що сторонами складено двосторонній акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 18.08.2020 №3 на суму 34495,20 грн. без ПДВ, що підписаний уповноваженими представниками сторін без жодних зауважень.(а.с. 13)

Тойкутська сільська рада Ковельського району Волинської області (на даний час Ковельська міська рада) взяті на себе згідно договору про надання послуг від 17.04.2020 №14 зобов`язання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті наданих послуг (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою) не виконала, їх вартість не оплатила у зв`язку з чим заборгувала ТОВ "МВ-ЗАХІД" 34 495,20 грн.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір про проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 17.04.2020 №12 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний чи змінений не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, надання позивачем на виконання його умов відповідачу послуг, прийняття цих послуг Тойкутською сільською радою, правонаступником котрої на даний час виступає Ковельська міська рада, та непроведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов до висновку про обґрунтованість, законність та підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову щодо стягнення заборгованості в сумі 34495,20грн.

Сума боргу повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому випадку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Стосовно правонаступництва відповідача судом встановлено, що відповідно до рішення Ковельської міської ради №2/2 від 24.12.2020 "Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Ковельської міської ради" було вирішено розпочати процедуру припинення, зокрема, Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області (), місцезнаходження: 45021, Волинська область, Ковельський район, село Тойкут, вул. Нова, будинок 9, корпус А, шляхом приєднання до Ковельської міської ради (), місцезнаходження: 45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73.

Ковельська міська рада є правонаступником прав та обов`язків Тойкутської сільської ради.

Відтак, суд вважає, що стороною договору про проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів №14 від 17.04.2020 є Ковельська міська рада, як правонаступник Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області.

За загальним правилом, правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У відповідності до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦК України, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

У статті 107 ЦК України зазначено, що комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

З наведених вище положень вбачається, що однією з умов настання правонаступництва є внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відповідне припинення юридичної особи.

Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

Тобто, до внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, її цивільна дієздатність не припиняється.

Таким чином, визначальною умовою для завершення процедури реорганізації та правонаступництва є державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Суд засвідчує, що відносини, що виникають у процесі добровільного об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, а також добровільного приєднання до об`єднаних територіальних громад регулює Закон України "Про добровільне об`єднання територіальних громад".

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 8 вказаного Закону, об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону. Повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу. Об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом. Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Частиною 7 статті 8 вказаного Закону встановлено, що під час проведення реорганізації юридичних осіб сільських, селищних, міських рад та їхніх виконавчих комітетів повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою. За поданням сільського, селищного, міського голови, обраного об`єднаною територіальною громадою, відповідна сільська, селищна, міська рада може утворити комісії для забезпечення виконання таким головою повноважень з управління справами юридичних осіб, що реорганізуються.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 8 вказаного Закону, державна реєстрація припинення юридичних осіб сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих комітетів шляхом приєднання здійснюється на підставі заяви, поданої сільським, селищним, міським головою, обраним об`єднаною територіальною громадою, або уповноваженою ним особою суб`єкту державної реєстрації. Державна реєстрація припинення шляхом приєднання юридичних осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, які забезпечують окреме виконання бюджетів територіальних громад, що об`єдналися, здійснюється не раніше затвердження бюджету об`єднаної територіальної громади. Юридична особа сільська, селищна, міська рада, її виконавчий комітет є такою, що припинилася, з дня внесення запису про її припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу сільську, селищну, міську раду, обрану об`єднаною територіальною громадою, її виконавчий комітет, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснюється на підставі заяви, поданої сільським, селищним, міським головою, обраним об`єднаною територіальною громадою, або уповноваженою ним особою.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на день розгляду справи Тойкутська сільська рада Ковельського району Волинської області () перебуває в стані припинення з 24.12.2020 - внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Враховуючи фактичні обставини та зазначені норми законодавства, Тойкутська сільська рада Ковельського району Волинської області, як юридична особа не припинена та не виключена з ЄДРПОУ. Повноваження з управління справами в результаті реорганізації Тойкутської сільської ради Коельського району Волинської області як сторони по договору, перейшли до Ковельської міської ради.

Судом засвідчується, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №910/5953/17 визначено, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Враховуючи вище викладене, момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, що ліквідується шляхом злиття, не може пов`язуватись внесенням запису до реєстру про припинення юридичної особи.

Вищевикладене узгоджується також із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.10.2020р. у справі №619/1699/17-ц, а також із подібними правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020р. у справі №296/443/16-ц, провадження №61-16634сво19.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, частиною 1 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене та враховуючи повне визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку повернути Товариству з обмеженою відповідальністю МВ-ЗАХІД з державного бюджету згідно статті 7 закону України "Про судовий збір" судовий збір в сумі 1 135, 00 грн, сплачений згідно платіжного доручення №648 від 19.07.2021 у розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 13, 46, 73, 74, 75, 76-80, 129, 130, 191, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Ковельської міської ради (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МВ-ЗАХІД (79034, Львівська область, м. Львів, вул. Тернопільська, буд. 9, кв. 20, ) 34 495 грн. 20 коп. заборгованості,1135 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, а всього 35 630 грн. 20 коп. (тридцять п`ять тисяч шістсот тридцять гривень 20 коп.).

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю МВ-ЗАХІД (79034, Львівська область, м. Львів, вул. Тернопільська, буд. 9, кв. 20, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 135,00 грн., сплачений при поданні позовної заяви до Господарського суду Волинської області згідно платіжного доручення №648 від 19.07.2021 на суму платежу 2 270 грн., відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

4. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 27.09.2021.

Суддя А. М. Кравчук