ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про зміну способу та порядку виконання судового рішення

29 вересня 2021 року Справа № 915/1604/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря Сьянової О.С.;

від сторін представники не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль"

про заміну способу виконання рішення суду у справі № 915/1604/20

за позовом приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль",

Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020;

;

до Миколаївської міської ради,

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001;

;

про стягнення грошових коштів у сумі 49 261 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням від 23.03.2021 у даній справі задоволено позов приватного акціонерного товариства (ПрАТ) "Миколаївська теплоелектроцентраль" та вирішено стягнути на користь останнього з Миколаївської міської ради грошові кошти у сумі 49 261 грн. 60 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2102 грн.

Від ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" надійшла заява від 10.08.2021 № 09-01/36-ю про зміну способу виконання рішення суду в даній справі в порядку ст. 331 ГПК України, а саме, про стягнення зазначених вище коштів з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Заява мотивована тим, що, згідно ст.ст. 63,64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 43,45-54,78 Бюджетного кодексу України, виконання місцевих бюджетів покладено на виконавчі органи місцевих рад та місцеві фінансові органи.

Ухвалою від 29.09.2021 прийнято дану заяву до розгляду.

Представники сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду даної заяви, в судове засідання не з`явилися; заперечень або пояснень щодо заяви від сторін не надійшло.

Дослідивши матеріали заяви та господарської справи № 915/1604/20, суд визнає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як зазначалося вище, рішенням суду в даній справ вирішено стягнути на користь ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" з Миколаївської міської ради грошові кошти у сумі 49 261 грн. 60 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2102 грн.

На виконання указаного рішення Господарським судом Миколаївської області видано відповідний наказ від 21.04.2021, який стягувачем пред`явлено до виконання до Управління державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області (далі - Управління ДКСУ).

Управління ДКСУ такі накази повертає без виконання з посиланням на п.п. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45), згідно якого орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Управлінням ДКСУ зазначає, що боржник Миколаївська міська рада в Управлінні не обслуговується та не має відкритих рахунків; натомість, в Управлінні обслуговується виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

На думку ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль", викладені обставини свідчать про те, що виконання рішення суду в даній справі можливе лише шляхом стягнення коштів з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов?язковим до виконання.

Статтею 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Господарським процесуальним законодавством також передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.ч. 1, 3, ст. 331 ГПК України).

Пунктом 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 з останніми змінами "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Статтями 1, 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Отже, Миколаївська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має та фінансових операцій не здійснює, оскільки у неї відсутні рахунки в казначействі; натомість, розпорядником бюджетних коштів є виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

За такого виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2021 у даній справі шляхом стягнення коштів з Миколаївської міської ради (органу місцевого самоврядування) є неможливим, так як остання не є розпорядником бюджетних коштів та, відповідно, не обслуговується в Управлінні ДКСУ.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та заміни способу виконання рішення суду в даній справі, а саме, стягнення на користь ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" грошових коштів у сумі 49 261 грн. 60 коп., а також грошових коштів на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2102 грн. з боржника Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Керуючись ст.ст. 234, 331 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль".

2. Змінити спосіб виконання рішення суду від 23.03.2021 у господарській справі № 915/1604/20, виклавши пункт 2 його резолютивної частини так:

"Стягнути з Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 26565573, через виконавчий комітет Миколаївської міської ради, 54001, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027, ідентифікаційний код 04056612, на користь приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 30083966, грошові кошти у сумі 49 261 (сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят одну) грн. 60 коп. - на р/р НОМЕР_1 в АТ "Державний Ощадний Банк України", МФО 326461; а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. - на р/р НОМЕР_2 в ПАТ "АБ Укргазбанк", МФО 320478".

Ухвала набрала законної сили з 29.09.2021 р. і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя С.М.Коваль.