ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1300/21
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Михалевич М.М.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства «Малмор»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.08.2021 (суддя Ржепецький В.О.) про відмову у забезпечені позову у справі

за позовом Приватного підприємства «Малмор»

до Миколаївської міської ради

про скасування рішення Миколаївської міської ради та визнання укладеною додаткової угоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2021 року разом з позовною заявою Приватне підприємство «Малмор» (далі Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову в якій просило суд:

- зупинити виконання та дію рішення Миколаївської міської ради №5/61 від 09.06.2021 в частині продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :09:050:0019 шляхом заборони (зупинення) проведення торгів на продаж права оренди щодо вище вказаної земельної ділянки;

- заборонити Миколаївській міській раді та будь-яким іншим особам приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності на інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо спірної земельної ділянки.

Заява обґрунтована тим, що спірна земельна ділянки перебуває в законному користуванні Підприємства на підставі договору оренди від 08.04.2013, повідомлень стосовно припинення орендних правовідносин та повернення земельної ділянки з боку орендодавця на адресу ПП «Малмор» не надходило, останнє продовжує сплачувати орендні платежі. Проте відповідачем вчиняються активні дії щодо розпорядження даною земельною ділянкою, торги по спірній ділянці призначені на 06.09.2021. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.08.2021 у задоволенні заяви Підприємства про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Миколаївської міської ради №5/61 від 09.06.2021 в частині продажу права оренди на спірну земельну ділянку шляхом заборони проведення торгів, то обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позовних вимог, адже предмет позову не стосується визнання права власності на майно. Вимоги позивача про заборону відповідачеві та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки предмет позову у даній справі не стосується визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні цим майном, витребування майна з незаконного володіння тощо. Крім того, заява не містить обґрунтування доцільності вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони Миколаївській міській раді приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Підприємство звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимоги п. 6 ч. 1 ст. 137 ГПК України стосуються саме «зупинення продажу майна», тоді як згідно обставин даної справи та заяви про забезпечення позову не вбачається, по-перше, що заявник просить зупинити продаж майна, так як на продаж виставлено не майно, а майнові права на об`єкт (право оренди), що в силу своєї правової природи є різними та відокремленими поняттями і об`єктами цивільного обороту та цивільних правовідносин.

Крім цього, скаржник зазначає, що за змістом першої з вимог щодо забезпечення позову, підприємство просило суд першої інстанції зупинити не лише виконання оскаржуваного рішення міської ради, а і його дію, проте вказана вимога при прийнятті судового рішення не була досліджена судом взагалі.

Також, апелянт зазначає, що такої вимоги як заборони відповідачеві та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки не вказувало, а суд безпідставно узагальнив окремі вимоги позивача в одну, що на думку підприємства свідчить про поверхневість прийнятого рішення, неналежність його обґрунтування та дослідження всіх матеріалів та обставин справи.

Скаржник вважає, що необ`єктивним є посилання та висновки суду стосовно того, що заява не містить обґрунтування доцільності вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони Миколаївської міській раді приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, оскільки вжиття даного заходу забезпечення позову поряд з іншими покликане унеможливити настання негативних наслідків, які можуть виникнути у разі продажу права оренди на спірну земельну ділянку або ж у разі вчинення інших дій відповідачем щодо об`єкту спору до моменту безпосереднього вирішення справи по суті.

13.09.2021 до апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що договір оренди від 08.04.2013 укладений між сторонами припинив свою дію 08.04.2015 у зв`язку із закінченням строку. Відсутність між сторонами у справі будь-яких правовідносин щодо спірної земельної ділянки, у тому числі орендних, виключає можливість продовження чи поновлення, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Рішення Миколаївської міської ради від 09.06.2021 в частині продажу права оренди на спірну земельну ділянку, прийнято міською радою правомірно у межах повноважень. Відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано причини звернення з такою заявою та не надано суду доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного захожу забезпечення позову.

Також, 13.09.2021 до апеляційного суду від міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Враховуючи, що явка представників сторін судом не визнавалась обов`язковою, судова колегія задовольняє клопотання відповідача.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд, задовольнити останню, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів оскарження ували вбачається, що 25.08.2021 підприємство звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до міської ради про

скасувати рішення Миколаївської міської ради №5/61 від 09.06.2021 в частині продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :09:050:0019 шляхом виключення вище вказаної ділянки з переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами;

визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:050:0019 №9197 від 08.04.2013, укладеного між міською радою (орендодавець) та ПП «Малмор» у редакції, наведеній у позовній заяві.

Отже, підприємство оспорює прийняте міською радою рішення щодо продажу права оренди на спірну орендовану земельну ділянку та вживає одночасно заходи щодо підтвердження свого речового права у формі права оренди на дану земельну ділянку.

При цьому, ст. 136 ГПК України установлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Зміст ч. 11 ст. 137 ГПК України свідчить, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ст. 136 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Предметом позову в даній справі є скасування рішення Миколаївської міської ради №5/61 від 09.06.2021 в частині продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :09:050:0019 та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди вказаної земельної ділянки.

Стосовно вимог позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконання та дію рішення Миколаївської міської ради в частині продажу права оренди на земельну ділянку шляхом заборони (зупинення) проведення та заборони Миколаївській міській раді та будь-яким іншим особам приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, судова колегія зазначає наступне.

Позивач не спростовує того, що власником спірної земельної ділянки є Миколаївської міська рада, а позивач є орендарем. Передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (ч. 12 ст. 137 ГПК України).

Тобто, вищевказані вимоги позивача про забезпечення позову, прямо заборонені ч.12 ст. 137 ГПК України.

Стосовно вимог позивача про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України іншим особам, які не є учасниками справи, можливо заборонити вчиняти ті чи інші дії тільки щодо предмета спору.

Предмет позову у даній справі не стосується визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні цим майном, витребування майна з незаконного володіння тощо. Отже, передбачений п.4 ч. 1 ст. 137 ГПК України спосіб забезпечення позову не може бути застосований, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права господарським судом не підтвердилися, не спростовують висновків суд, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія судів погоджується з висновком господарського суду про те, що відсутні правові підстави для забезпечення позову у даній справі, проте з інших мотивів, які викладені в цій постанові, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити - без змін.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.08.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «Малмор» - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 30.09.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.