ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"24" вересня 2021 р. м. Одеса № 916/2845/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши матеріали вх. № 2941/21

за позовом: Південного офісу Держаудитслужби /, адреса 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, e-mail: /

до відповідача: фізичної особи підприємця Котович Ольги Володимирівни /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 /

про стягнення 51 396,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.09.2021 року Південний офіс Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 2941/21/ до фізичної особи підприємця Котович Ольги Володимирівни про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 92 від 08.07.2019 року та № 32 від 06.02.2019 року у розмірі 51 396,97 грн., з яких: 48 251,67 грн. основна заборгованість, 909,2 грн. інфляційні втрати, 2 236,1 грн. пеня та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 92 від 08.07.2019 року та № 32 від 06.02.2019 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 11, 526, 530, 549, 612, 625, 629, 759 ЦК України, ст. 193, 230, 283 ГК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

До того ж за вказаним приписами ГПК України позовні вимоги повинні виходити з одних і тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги і об`єднання позовних вимог можливе, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються не подібними, а тими самими доказами.

Наразі слід зазначити, що позовні вимоги стосуються різних об`єктів та обставини, на яких вони ґрунтуються підтверджуються подібними доказами, що ускладнить вирішення спору.

В даному випадку, позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру, а саме стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 92 від 08.07.2019 року та № 32 від 06.02.2019 року.

Господарський суд зауважує, що хоч спірні договори укладені і між одними і тими ж сторонами, проте відповідно до п. 1.1 вказаних договорів мають різний предмет договору, а саме за договором нерухомого майна, що належить до державної власності № 32 від 06.02.2019 року нежитлові приміщення будівлі відпочинку (літ. Б), інв. № 103010004, реєстраційний № 40477150.1ОТНЕБХ014, загальною площею 42,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., Лиманський р., Сичавська сільська рада, автодорога Одеса Мелітополь Новоазовськ, 54 км, буд. 1-Б; а за договором № 92 від 08.07.2019 року приміщення будиночку відпочинку (літ. В), інв. № 10310013, реєстраційний № 40477150.1ОТНЕБХ015, загальною площею 240,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., Лиманський р., Сичавська сільська рада, автодорога Одеса Мелітополь Новоазовськ, 54 км, буд. 1-Б.

Таким чином, правовідносини між сторонами виникли із різних договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а тому вимоги, об`єднані позивачем у позовній заяві, не пов`язані між собою поданими доказами та підставами позову.

Отже, хоча сторонами правовідносин є одні й ті ж особи, проте судом має бути надана правова оцінка правовідносинам сторін по кожному договорів оренди, досліджено строки оренди, досліджено різне коло та обсяг доказів, наданих на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідність первинних документів умовам договору, докази оплати, строки оплати та періоди прострочення, складання, направлення та отримання рахунків, тому господарський суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить й затягне вирішення спору.

При цьому, господарський суд враховує висновок Верховного Суду щодо застосування норм права, викладений у постанові від 14.08.2018р. у справі №910/3569/18, згідно з яким об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За таких обставин, враховуючи, що у позовній заяві порушено правила об`єднання позовних вимог, позовна заява вх.№ 2941/21 від 20.09.2021 року повертається позивачу.

Окрім того, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року Мельник проти України право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

З цього приводу суд зазначає, що позивач жодним чином не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідача по кожній із вимог, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентними судами.

Також суд звертає увагу позивача, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись п. 2 ч.5 ст.174, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву за вх. № 2941/21 від 20.09.2021 року повернути Південному офісу Держаудитслужби.

Додаток: позовна заява з додатками.

Ухвала складена та підписана 24.09.2021 року.

Ухвала набирає чинності 24.09.2021 р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко