РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 910/12074/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Національного університету біоресурсів і природокористування України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО-КАРТ УКРАЇНА»

про стягнення 494 926, 28 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний університет біоресурсів і природокористування України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО-КАРТ УКРАЇНА» про стягнення 494 926, 28 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач не задовольнив вимоги позивача щодо сплати штрафних санкцій за неналежне виконання умов Договору № 749 від 14.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

25.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує між ним та позивачем не було узгоджено ні графіку відпуску палива на АЗС, ні строку, протягом якого позивач мав би отримати паливо за талоном, а відтак, до відповідача не можуть бути застосовані санкції за порушення строків виконання договірних зобов`язань щодо відпуску палива на АЗС.

31.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує на хибність доводів, викладених у відзиві на позовну заяву та наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

08.09.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач заперечує проти вимог позову та просить відмовити у його задоволенні.

27.09.2021 від позивача надійшла заява про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2020 року між Національним університетом біоресурсів і природокористування України (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО-КАРТ УКРАЇНА» (постачальник) було укладено Договір № 749 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, постачальник зобов`язався поставити і передати у власність в обумовлений строк покупцеві 09130000-9 - нафта і дистиляти (Бензини моторні різні) (далі - товар), в асортименті й кількості відповідно до Специфікації Додаток № 1, що невід`ємною частиною цього Договору, а покупець зобов`язався прийняти й оплатити такий товар.

У пункті 2.1 Договору визначено , що загальна ціна Договору становить 1 169 700, 00 грн з ПДВ.

Згідно пунктів 2.4, 2.5 Договору Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальник на підставі виставлених останнім рахунків-фактур та видаткових накладних.

Оплата проводиться по факту отримання товару протягом 30 банківських днів.

Розділом 3 Договору визначено пункт, строки, порядок та умови поставки.

Так, за змістом пунктів 3.1-3.5 цього розділу, постачальник поставляє товар разом із супровідними документами у пункт поставки, яким є склад покупця, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Новосілки, вул. Єрмоленка, 5-А.

Всі витрати пов`язані із поставкою товару на склад покупця несе постачальник, тобто поставки здійснюється на умовах DDP (відповідно до Інкотермс 2020).

Поставка товару проводиться в повному обсязі протягом 5 робочих днів з моменту укладання Договору за цінами, визначеними за результатами аукціону.

Датою поставки товару є дата, коли товар був переданий покупцю. Передача товару здійснюється у пункті поставки і підтверджується накладними, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Відпуск товару по талонах здійснюється на АЗС, перелік яких визначений у Додатку № 2, що є невід`ємною частиною цього Договору.

У підпункті 5.1.3 Договору визначено, що покупець зобов`язаний отримати товар по талонах на АЗС.

Згідно п. 6.3 Договору, у разі порушення постачальником зобов`язань за цим Договором, покупець, який фінансується з Державного бюджету України, має право застосувати до нього штрафні санкції, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, додаткового стягується штраф у розмірі 7 відсотків від вказаної вартості товару.

Пункт 6.4 Договору визначає, що за відмову від виконання умов Договору повністю або частково постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 25% ціни Договору.

Поряд із цим, пунктом 7.1 Договору визначено, що жодна із сторін цього Договору не несе відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань по цьому Договору, якщо таке невиконання є наслідком таких обставин, але не обмежених ними, як повінь, пожежа, землетрус та інші природні катастрофи, а також війна та військові дії, громадський безлад, втручання з боку влади, заколот, страйк, ембарго, порушення громадського порядку, загальнонаціональні страйки, які виникли після підписання сторонами цього Договору. Якщо яка-небудь з цих обставин робить неможливим пряме виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору в строк, то цей строк продовжується до моменту закінчення дії цих обставин. Після припинення обставин непереборної сили перебіг терміну виконання зобов`язань поновлюється.

Відповідно до п. 9.1 Договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, а закінчується 31 грудня 2020 року.

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 9.2 Договору).

У Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено найменування товару, технічні та якісні характеристики, кількість, ціну та загальну вартість товару.

У Додатку № 2 до Договору визначено перелік АЗС, які обслуговують талони.

Відповідно до видаткової накладної № Т-7662 від 14.12.2020 відповідач поставив, а позивач прийняв товар (паливо в талонах-картках) на загальну суму 1 169 700, 00 грн.

Платіжними дорученнями № 7006 від 15.12.2020 на суму 1 091 697, 00 грн та № 7007 від 15.12.2020 на суму 78 003, 00 грн, позивач розрахувався перед позивачем за придбаний товар.

В подальшому, позивач направив контрагентові претензію № 0667 від 02.04.2021 про стягнення заборгованості у сумі 1 243 242, 34 грн, в якій зазначив, що з 12.03.2021 пальне не відпускається на АЗС, а відтак він не може отоварити талони на суму 929 689, 20 грн. Таким чином, позивач просив повернути йому грошові кошти за неотоварені талони, а також вимагав сплатити штрафні санкції, нараховані на підставі пунктів 6.3, 6.4 Договору.

Відповідачем надано відповідь листом № 163/1 від 26.04.2021, у якій він погодився на повернення грошових коштів за невикористані талони-картки на суму 929 689, 20 грн, при цьому відмовився сплачувати штрафні санкції на підставі п. 7.1 Договору, посилаючись на вилучення палива, яке зберігалось на АЗС та опломбування паливних резервуарів відповідно до ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, винесених в рамках кримінального провадження № 0000022.

22.06.2021 сторонами підписано накладну на повернення від покупця № 1725 від 22.06.2021 на суму 929 689, 20 грн та того ж дня відповідачем перераховано позивачеві кошти у зазначеному розмірі відповідно платіжних доручень № 2541 від 22.06.2021 на суму 78 003, 00 грн та № 2542 від 22.06.2021 на суму 851 686, 20 грн.

Не погоджуючись відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача пеню та штрафні санкції, нараховані на підставі пунктів 6.3, 6.4 Договору, а також інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

За встановленими обставинами, позивачем поставлено товар, обумовлений у Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Відвантаження товару підтверджується видатковою накладною № Т-7662 від 14.12.2020 на суму 1 169 700, 00 грн, підписаною уповноваженими особами сторін та скріпленою печатками.

Таким чином, з огляду на положення п. 3.4 Договору, товар вважається поставленим, а зобов`язання відповідача з поставки виконаним.

Тобто, позивач набув право власності на товар в день фактичної передачі талонів, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Т-7662 від 14.12.2020 на суму 1 169 700, 00 грн.

При цьому, суд вважає зауважити, що підпункту 5.1.3 Договору, за яким позивач отримує пальне по талонах на АЗС, не кореспондує жодний пункт Договору, який визначав би обов`язок відповідача, як постачальника, забезпечувати відпуск палива на АЗС по талонах.

Умовами Договору визначено обов`язок постачальника виключно поставити товар, що ним було виконано своєчасно та без зауважень з боку покупця.

Враховуючи факт оплати придбаного товару, сторони повністю виконали свої зобов`язання за Договором.

Суд знаходить слушними доводи відповідача, що між сторонами не було узгоджено графіку відпуску пального на АЗС, при цьому за змістом ст. 664 ЦК України, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Враховуючи, що накладну на повернення товару № 1725 було підписано сторонами 22.06.2021, саме з цієї дати починається строк на повернення суми коштів, сплачених в якості попередньої оплати.

З огляду на те, що грошові кошти були перераховані вчасно та в повному обсязі, відповідно платіжних доручень № 2541 від 22.06.2021 на суму 78 003, 00 грн та № 2542 від 22.06.2021 на суму 851 686, 20 грн, суд не вбачає порушення строків розрахунків в частині повернення попередньої оплати, що виключає можливість нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що неможливість отоварити талони не є мірою відповідальності відповідача, що унеможливлює застосування штрафних санкцій та коштів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що обмеження позивача у користуванні придбаним майном зумовлено обтяженнями, накладеними на мережу АЗС «GLUSCO», експлуатантом якої є ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», відповідно до ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, винесених в рамках кримінального провадження № 0000022.

Таким чином, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право на звернення до суду із вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду на підставі статті 1176 ЦК України.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 01.10.2021.

Суддя О.С. Комарова