ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Справа № 902/798/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ободівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Ободівської сільської ради (вул.Ватутіна, 8, с.Ободівка, Гайсинський р-н, Вінницька обл.)

про визнання протиправним та скасування рішення,

за участі представників:

від позивача - Дудін Л.В., договір від 30.07.2021р.;

від відповідача - Ременюк К.В., витяг з ЄДРЮО та ФОП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано позов до Ободівської сільської ради визнання протиправним та скасування рішення 14 сесії 8 скликання Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 "Про припинення юридичної особи комунального закладу "Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів" шляхом ліквідації повністю".

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 задоволено частково заяву ОСОБА_1 б/н від 02.08.2021р. про вжиття заходів забезпечення позову (вх.канцелярії суду №01-40/9/21 від 04.08.2021р.). Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення 14 сесії 8 скликання Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 "Про припинення юридичної особи комунального закладу "Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів" Ободівської сільської ради шляхом ліквідації". В решті вимог заяви ОСОБА_1 б/н від 02.08.2021р. про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Ободівська сільська рада звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (арк.мат.оск. 78-84).

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що рішення сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 є законним, підстави для визнання його протиправним відсутні.

Звертає увагу, що 11.06.2021р. працівники закладу освіти були ознайомлені з рішенням сесії про ліквідацію закладу. Також, директор Комунального закладу «Козинецький ЗЗСО І-ІІ ступенів» Ободівської сільської ради ознайомила працівників закладу з наказом №35 «Про попередження про наступне звільнення», але деякі працівники відмовилися підписувати документ, тому було складено членами делегації акт про відмову працівників підписати наказ про наступне звільнення із займаних посад.

Зазначає, що 16.07.2021р. вчителям було запропоновано вакансії в закладах освіти і культури Ободівської сільської ради, педагоги були ознайомлені і підписали відповідні листи-пропозиції. Двом педагогам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не з`явилися в школу для ознайомлення, було надіслано листи з повідомленням про отримання Укрпоштою від 16.07.2021р.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ради не порушує гарантовані Конституцією України права громадян України на освіту для дітей, які відвідували школу, що ліквідується, оскільки до Верхівського старостинського округу Ободівської сільської ради входить два населених пункти с.Верхівка та с.Козинці. Найближчий заклад освіти до села Козинці, знаходиться в селі Верхівка на відстані 3 км, а саме - Комунальний заклад «Верхівський ЗЗСО І-ІІІ ступенів», до якого планується підвезення дітей.

Звертає увагу, що Ободівською сільською радою враховано фінансовий ризик неможливості фінансування видатків на оплату праці педагогічного персоналу по КЗ «Козинецький ЗЗСО І-ІІ ст.» протягом 2021-2022рр.

На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 за заявою ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради про забезпечення позову та зупинення виконання рішення 14 сесії 8 скликання Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 «Про припинення юридичної особи комунального закладу «Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів» Ободівської сільської радишляхом ліквідації» та прийняти нове рішення.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/798/21 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/798/21/5342/21 від 25.08.2021р. витребувано матеріали оскарження ухвали у справі №902/798/21 з Господарського суду Вінницької області.

13.09.2021р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали у справі №902/798/21.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.09.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. з 13.09.2021р. по 01.10.2021р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №902/798/21.

Як вбачається з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021р., для розгляду справи №902/798/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Павлюк І.Ю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021р. (з врахуванням виправленої описки) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ободівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 та призначено розгляд апеляційної скарги на 23 вересня 2021р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано позивачу до судового засідання надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

20.09.2021р. (вх.№3923/21) на адресу суду від Ободівської сільської ради надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (24300, Вінницька обл., смт.Тростянець, вул.Соборна, 21).

Ухвалою від 20.09.2021р. задоволено клопотання Ободівської сільської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі. Доручено Тростянецькому районному суду Вінницької області (24300, Вінницька обл., смт.Тростянець, вул.Соборна, 21) забезпечити участь представника Ободівської сільської ради 23.09.2021р. об 11:00 год. в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 23.09.2021р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 за заявою ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради про забезпечення позову та зупинення виконання рішення 14 сесії 8 скликання Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 «Про припинення юридичної особи комунального закладу «Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів» Ободівської сільської радишляхом ліквідації» та прийняти нове рішення.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали оскарження ухвали, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Згідно ч.5 ст.137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.09.2020р. у справі №260/91/19 сформувала правовий висновок щодо юрисдикційної належності спорів про оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи, вказавши, що такі спори є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Як встановлено п.п.2, 4, 10 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. При цьому у Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії, а отже, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, як і право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55), про що безпосередньо зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009р.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.09.2020р. у справі №910/8499/20).

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ГПК України).

Згідно із ч.1 ст.11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" Судом констатовано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Таким чином, ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно із ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, враховуючи вимоги ст.136 ГПК України, то в такому випадку судом має досліджуватися та застосовуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (постанова Верховного Суду від 08.10.2018р. у справі №913/257/18).

Обгрунтовуючи підстави забезпечення позову заявник зазначав, що оскаржуваним рішенням відповідача порушуються як трудові права працівників ліквідованого закладу, так і гарантовані Конституцією України права громадян України - мешканців села Козинці на освіту для їх дітей, які відвідували школу, що ліквідується, оскільки іншого такого закладу на території села Козинці немає.

Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність, зокрема повної загальної середньої в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток повної загальної середньої освіти, різних форм навчання.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України "Про загальну середню освіту" загальна середня освіта є обов`язковою основною складовою безперервної освіти. Загальна середня освіта спрямована на забезпечення всебічного розвитку особистості шляхом навчання, виховання та розвитку, які ґрунтуються на загальнолюдських цінностях та принципах, визначених Законом України "Про освіту".

Таким чином, оскаржуване рішення Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 "Про припинення юридичної особи комунального закладу "Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів" шляхом ліквідації повністю" зачіпає гарантовані державою права дітей, які навчаються у школах, стосовно яких прийняті рішення про їх ліквідацію, на загальну середню освіту, яка є обов`язковою згідно чинного законодавства. При цьому з`ясуванню підлягає питання, чи розподілено дітей по іншим школам до початку навчального року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що незастосування заходу до забезпечення позову, обраного позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, обраний захід забезпечення позову за своїм змістом не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки на цій стадії судом не дається оцінка законності оскаржуваних рішень, а лише їх реалізації з метою недопущення порушення гарантованого державою права на одержання обов`язкової загальної середньої освіти.

Аналогічну позицію, що невжиття заходів стосовно зупинення дії оскаржуваного рішення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених прав неповнолітніх дітей, висловив Верховний Суд у постанові від 15.03.2019р. у справі №0840/3025/18.

При цьому, як було зазначено, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.09.2020р. у справі №260/91/19 сформувала правовий висновок, що спір про оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Не приймаються твердження скаржника про безпідставність позовних вимог та законність оскаржуваного рішення Ободівської сільської ради від 08.06.2021р. №739-14/2021 "Про припинення юридичної особи комунального закладу "Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів" шляхом ліквідації повністю", оскільки, як було зазначено вище, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно відмітив, що заявлена вимога про заборону ліквідаційній комісії з припинення юридичної особи комунального закладу "Козинецький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів" Ободівської сільської ради вчинення будь-яких дій щодо припинення відповідної юридичної особи до вступу в законну силу рішення суду у даній справі є надмірним та неадекватним заходом забезпечення, що лише посилює дію первісного заходу забезпечення.

Враховуючи викладене, Господарський суд Вінницької області дійшов вірного висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову у своїй сукупності є спрямованою на ефективний захист (відновлення) порушених прав заявника, при цьому підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення виконання оскаржуваного (спірного) рішення Ободівської сільської ради.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації») одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії»).

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ободівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.08.2021р. у справі №902/798/21 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 27.09.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.