Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/847/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представника відповідача: Парасотченко О.М. - довіреність №1 від 28.05.2021р.;

третьої особи: Бордюг Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до Військової частини НОМЕР_1

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 46319,98 грн.

Процесуальні дії по справі.
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 46319,98 грн. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Ухвалою суду від 09.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 вересня 2021 р.

Вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

10.09.2021р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.69-73).

В судовому засіданні 21.09.2021р., відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ДТП, яке сталося 02.10.2018р. з вини водія автомобіля Урал д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , було пошкоджено автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_3 .

МТСБ України виплачено потерпілій особі - власнику автомобіля Nissan, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 45379,98 грн. регламентної виплати.

Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Крім того, позивач просить стягнути 940,00 грн. витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти вимог позивача, вказав, що оскільки постановою Святошинського районного суду м.Києва від 17.10.2018р. у справі №759/15935/18 водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адмінправопорушення - ДТП, яке сталося 02.10.2018р.

Тому, дані регресні вимоги про стягнення страхової виплати слід пред`являти саме до водія.

Третя особа не скористалася правом подання письмових пояснень щодо позову або відзиву, передбаченим ст.168 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви.

Третя особа в судовому засіданні в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 26.08.2021р. надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.59).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, а також враховуючи клопотання позивача, суд вирішує справу за відсутності представника позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2018р. у справі №759/15935/18 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 у неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с.10).

В постанові Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2018р. вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 21.09.2021 встановлено, що з 13.01.2021 місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2018р. встановлено, що 02.10.2018 року приблизно о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "УРАЛ", державний номерний знак НОМЕР_2 , по Брест-Литовське шосе 8-а в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем "Ніссан", державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Факт вчинення ДТП 02.10.2018 року за участі автомобілів "УРАЛ", державний номерний знак НОМЕР_2 , та Nissan", державний номерний знак НОМЕР_3 , підтверджується також довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, повідомленням про ДТП, поясненнями водіїв (а.с.9, 11-15).

Відповідно до довідки про ДТП №520338, власником автомобіля "УРАЛ", державний номерний знак НОМЕР_2 , є військова частина НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно звіту №2949/18 про оцінку автомобіля Nissan Interstar, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 88384,68 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає 47078,78 грн. (а.с.19-34).

Відповідно до акту виконаних робіт від 31.10.2018р., підписаного представником МТСБУ та ФОП Войтик Я.М., вартість виконаної оцінки автомобіля становить 940,00 грн. (а.с.35).

Згідно наданої позивачем роздруківки з Централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб "УРАЛ", державний номерний знак НОМЕР_2 , не застрахований (а.с.36).

08.11.2018р. ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яке сталося 02.10.2018р. (а.с.18).

Наказом №1161 від 07.02.2019р. Моторне (транспортне) страхове бюро України ухвалило сплатити ОСОБА_2 45379,98 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с.37).

Платіжним дорученням №912121 від 08.02.2019р. МТСБУ сплатило Чернецькому М.І. 45379,98 грн. (а.с.38).

Крім того, платіжним дорученням №1014407 від 30.11.2018р. МТСБУ було сплачено експерту Войтик Я.М. 940,00 грн.

11.02.2019р. МТСБУ направило Бордюг Т.В. та в/ч НОМЕР_1 лист №3.1-05/4290 з вимогою компенсувати витрати в сумі 49813,74 грн., які складаються з регламентної виплати потерпілому та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди (а.с.39).

У відповіді на лист ОСОБА_1 вказав, що транспортний засіб належить військовій частині НОМЕР_1 , а тому вимоги слід пред`являти до неї. Пропонує звернутися безпосередньо до суду (а.с.40).

13.10.2020р. позивач направив відповідачу претензію № СУ/53421/14 від 12.10.2020р. про регресні вимоги на суму 46319,98 грн. (а.с.41-42).

У відповіді на претензію №3008 від 27.10.2020р. відповідач вказав, що регресні вимоги про стягнення страхової виплати слід пред`являти саме до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП (а.с.43).

Оскільки вимоги претензії задоволені не були, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом про стягнення з Військової частини А 2900 - 46319,98 грн. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача 45379,98 грн. сплаченого страхового відшкодування та 940,00 грн. за послуги оцінювача (експерта).

За приписами ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 статті 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Положеннями абзаців 1-2 п.39.1 ст.39 Закону закріплено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до п.39.2.1 ст.39 Закону основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Підпунктом а) п.41.1 ст.41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що МТСБУ наділений правом подати регресний позов до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд звертає увагу, що якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, тобто першочерговим у визначені особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду є власник такого джерела.

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що регресні вимоги про відшкодування страхової виплати мали бути пред`явлені до водія транспортного засобу.

Згідно поданих позивачем доказів, транспортний засіб "Урал", д.н.з. НОМЕР_2 належить Військовій частині НОМЕР_1 , отже остання є особою, що відповідальна за шкоду заподіяну у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 02.10.2018р., а тому до МТСБУ, як особи що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу).

Крім того, пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" запропоновано МТСБУ на вибір варіанти альтернативної поведінки - звернення з регресним позовом до власника транспортного засобу або звернення з позовом до водія, який спричинив ДТП.

У даному випадку, МТСБУ, скориставшись наданим йому правом, звернулося з регресним позовом саме до власника транспортного засобу, яким є Військова частина НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, який керував транспортним засобом, що належить Військовій частині НОМЕР_1 , відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення МТСБУ страхової виплати в сумі 45379,98 грн., позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 45379,98 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, безпідставною є вимога про стягнення з відповідача суми витрат 940,00 грн., так як вартість послуг особи, залученої для встановлення розміру заподіяної шкоди, не є складовою розміру страхового відшкодування (вартості відновлювального ремонту ТЗ), тому, така вимога не відповідає нормам ч.1 ст.1191 ЦК України та п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які передбачають право зворотної вимоги (регресу) лише у розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Крім того, згідно з нормою ст.41 (п.41.4) Закону, оплата послуг особи, залученої для встановлення розміру шкоди, виплачується за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду.

За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 940,00 грн.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 45379,98 грн. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В стягненні 940,00 грн. витрат судом відмовлено.

Судові витрати за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, в порядку п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, судовий збір в розмірі 2223,93 грн., сплачений позивачем за розгляд позовних вимог в сумі 45379,98 грн., які задоволені судом, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02000, м.Київ-2, бульвар Русанівський, буд. 8, )

- 45379,98 грн. виплаченого страхового відшкодування;

- 2223,93 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено: 27.09.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:
1 - до справи
2 - позивачу (рек. з пов)
3 - відповідачу (рек. з пов.)
4- третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) (рек. з пов.)