ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2021 р. Справа № 924/474/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 108347,4 грн. основного боргу, 2387,06 грн. 3% річних, 8618,24 грн. інфляційних втрат, 29088,07 грн. пені, 7584,32 грн. штрафу

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 08.09.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 156025,09 грн. заборгованості, з яких 108347,40 грн. основного боргу, 2387,06 грн. 3% річних (за період з 31.07.2020р. по 25.04.2021р.), 8618,24 грн. інфляційних втрат (за вересень 2020р. по березень 2021р.), 29088,07 грн. пені (за період з 31.07.2020р. по 25.04.2021р.), 7584,32 грн. штрафу на підставі договору поставки № 16501/53-124-01-20-12197 від 01.06.2020р.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 01.06.2020р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Діом» (постачальником) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремлений підрозділ «Хмельницька Атомна Електрична Станція» (покупцем) укладено договір поставки № 16501/53-124-01-20-12197 від 01.06.2020р. Згідно із п. 3.2. договору поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DPP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на складі вантажоотримувача за адресою. Відповідно до п. 4.1. договору загальна вартість товару по договору становить 95000 грн., крім того ПДВ 20 % - 19000 грн., всього 114000 грн.

Також, як вказує позивач, умовами договору, зокрема п. 11.1. визначено, що договір вважається укладеним з дати його реєстрації в ДП «НАЕК» Енергоатом» за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2020р. В частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань сторонами.

Як стверджує позивач, на виконання вищезазначеного договору позивач поставив, а покупець прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними № 192 від 30.06.2020р. на суму 82417,80 грн., № 197 від 01.07.2020р. на суму 24720 грн., № 235 від 23.07.2020р. на суму 1209,60 грн. Однак, на момент пред`явлення цього позову оплата за поставлений товар відповідачем не здійснена.

Таким чином, сума заборгованості за поставлений позивачем товар за видатковими накладними № 192, 197, 235, що підлягає стягненню з відповідача, складає 108347,40 грн.

При цьому, позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України зазначив, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

У відповіді на відзив, поданій 04.06.2021р. позивач відзначив, зокрема, таке. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що відхилення кількості поставленого позивачем товару не відповідає вимогам пункту 6.5. договору, оскільки постачальником не надано будь-яких доказів того, що таке відхилення будь-яким чином пов`язане з особливостями пакування такого товару безпосередньо виробником та особливостями його транспортування (перевезення), і таке відхилення не погоджене сторонами відповідно до умов пункту 6.5. договору. При цьому, позивач зауважив, що відповідачем прийнято зазначений товар без зауважень щодо якості та кількості, що підтверджується підписом та печаткою представника відповідача на товарно-транспортних накладних та на видаткових накладних. Зазначені обставини свідчать про фактичне прийняття відповідачем товару за зазначеними видатковими накладними та виникнення у нього обов`язку по оплаті товару.

При цьому, посилаючись на положення ч.чс.ч1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України позивач вказує на те, що підписання особою покупцем накладних, які фіксують здійснення господарської операції, є підставою для набуття продавцем права вимагати оплати товару. Також, позивач звертає увагу суду на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач також підтверджує отримання ним товару на суму, заявлену позивачем до стягнення.

Крім того, неможливо погодитися з доводами відповідача стосовно того, що не підлягають стягненню штраф та пеня, нараховані позивачем відповідно до ч. 4 ст. 232. ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки щодо відповідача договором не передбачено нарахування штрафу та пені. При цьому, позивач, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору, а саме пункту 8.1., а також п. 1 Листа Міністерства юстиції України № Н-35267-18 від 30.01.2009р., п. 3 ч. 1 ст. 85, ст.ст. 92, 106, ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України, Рішення Конституційного Суду України від 17.10.2002р. № 17-рп позивач вважає, що скористався своїм правом на застосування штрафних санкції, наданим йому чинним законодавством.

Позивач не погоджується з доводом відповідача щодо того, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача сум податку на додану вартість безпідставні та необгрунтовані.

По-перше, як вказує позивач, відповідач взагалі не сплатив позивачу вартість поставленого товару, а не лише суму ПДВ. По-друге, 29.01.2021 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено рішення у справі № 160/16037/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Діом» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 29419 від 24.07.2020p.; зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Діом» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням ТОВ «Компанія «Діом» подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2021р. у справі № 160/16037/19.

19.05.2021р. Третім апеляційним адміністративним судом винесено постанову у справі № 160/16037/20, якою апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Діом» задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2021р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Діом» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасовано. Позов задоволено. Як вказує позивач, на сьогодні активно ведуться дії щодо виключення ТОВ «Компанія «Діом» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку та реєстрації податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено з цих підстав. Позивач вважає, оскільки судом визнано ТОВ «Компанія «Діом» таким, що не відповідає критеріям ризиковості платника податку, не реєстрація податкових накладних сталася не з вини позивача, а відтак, стягненню підлягає вся сума заборгованості за поставлений товар, 3 % річних, інфляційні втрати, штраф і неня.

Крім того, позивач зауважив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Разом з тим, позивач посилається, на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.05.2019р. по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019р. по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019р. по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019р. по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019р. по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019р. по справі № 905/305/18, від 21.05.2018р. по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018р. по справі № 927/467/17.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позов, поданому 31.05.2021р. відповідач проти позову заперечує, відзначивши таке.

Передбачений умовами укладеного договору поставки №16501/53-124-01-20-12197 від 01.06.2020р. строк для оплати вартості товару є таким, що не настав і не є пропущеним або простроченим, оскільки згідно з пунктом 4.1. та відповідно до специфікації вартість такого товару за договором складає 114000 грн. ( в тому числі ПДФ 19000 грн.).

При цьому, пунктом 5.1. договору визначено, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості. Також, відповідач зазначив, що за змістом умов пункту 6.5. договору при поставці товару допускається відхилення фактичних показників щодо загальних об`ємів від зазначених з специфікації в більшу або меншу сторону, пов`язане з особливостями пакування такого товару безпосередньо виробником, а також особливостями транспортування (перевезення), при цьому максимальний розмір відхилення не може перевищувати 5% від встановленого специфікацією показника по кожній із позицій за умови, що суму договору не буде перевищено. Постачальник обов`язково надає покупцю лист погодження, який є невід`ємною частиною договору.

Крім того, як вказує відповідач, умовами укладеного між позивачем і відповідачем за договором не передбачено права постачальника здійснювати поставку всього обсягу товару частинами або лише частину товару. При цьому, умовами цього ж договору не передбачено обов`язку покупця здійснювати оплату частини товару, якщо товар не поставлений у повному обсязі. Разом з тим, як зазначив відповідач, зі змісту пункту 5.1. договору вбачається, що обов`язковою умовою для початку перебігу встановленого договором 30-тиденного строку оплати товару є відповідність поставленого товару вимогам договору щодо його кількості.

Водночас, на виконання договору позивач здійснив для відповідача поставку частини передбаченого договором товару і відповідач таку частину товару прийняв: 30.06.2020р. згідно з доданою Позивачем до позовної заяви видатковою накладною від 30.06.2020 №192 на суму 82417,80 грн. з ПДВ (яке складає 13736,30 грн.); 06.07.2020р. згідно з доданою позивачем до позовної заяви видатковою накладною від 01.07.2020р. №197 на суму 24720 грн. з ПДВ (яке складає 4120 грн.); 27.07.2020р. згідно з доданою позивачем до позовної заяви видатковою накладною від 23.07.2020р. №235 на суму 1209,60 грн. з ПДВ (яке складає 201,60 грн.).

Однак, як стверджує відповідач, зазначений у цих видаткових накладних товар не відповідає визначеним у специфікації умовам договору щодо кількості товару, який підлягає поставці. При цьому, відповідач зауважив, що відхилення кількості наведеного товару не відповідає вимогам пункту 6.5. договору, оскільки постачальником не надано будь-яких доказів того, що таке відхилення будь-яким чином є пов`язане з особливостями пакування такого товару безпосередньо виробником та особливостями його транспортування (перевезення), крім того, таке відхилення не погоджене сторонами відповідно до умов пункту 6.5. договору, а отже такий товар не є таким, що поставлений у повному обсязі відповідно до умов договору. Водночас, як зазначив відповідач, станом на 26.05.2021р. постачальник не здійснив допоставку наведеного товару для відповідача до кількості, визначеної специфікацією.

Отже, як вважає відповідач, поставлена позивачем для відповідача згідно з видатковими накладними від 30.06.2020р. №192, від 01.07.2020р. №197, від 23.07.2020р. №235 частина товару загальною вартістю 108347,40 грн. з ПДВ не може вважатись товаром, поставленим у повному обсязі, кількість якого відповідає умовам договору. Наведене дає підстави для висновку про те, що порушуючи свої зобов`язання за договором, постачальник (позивач) не здійснив для покупця у строки визначені договором поставку всього товару, а вказана у видаткових накладних від 30.06.2020р. №192, від 01.07.2020р. №197, від 23.07.2020р. №235 частина товару не відповідає умовам договору щодо кількості товару, що визначена у специфікації до договору.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів 253 та 254 ЦК України, відповідач вважає, що передбачений договором тридцятиденний строк для виконання відповідачем обов`язку щодо оплати цієї частики товару не розпочав свого перебігу, не є таким, що закінчився, і не є таким, що прострочений, як про це зазначено позивачем у його розрахунках в тексті позовної заяви. При цьому, загальна вартість поставленого позивачем для відповідача згідно трьох видаткових накладних товару складає 108347,40 грн. з ПДВ. Тоді як загальна вартість товару, визначена пунктом 4.1. і специфікацією договору складає 114003 грн. з ПДВ.

Отже, позивачем на момент судового розгляду справи недопоставлено для відповідача на виконання умов договору частину товару загальною вартістю 5652,60 грн. з ПДВ, що дає підстави для висновку про те, що порушуючи свої зобов`язання за договором, постачальник не здійснив для покупця у строки визначені договором поставку всього товару, а вказана у видатковій накладній-1, видатковій накладній-2 та видатковій накладній-3 частина товару не відповідає умовам договору щодо кількості товару, що визначена у специфікації до договору.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів 253 та 254 ЦК України передбачений договором тридцятиденний строк для виконання відповідачем обов`язку щодо оплати цієї частини товару не розпочав свого перебігу, не є таким, що закінчився або таким, що прострочений, як про це зазначено позивачем у його розрахунках у тексті позовної заяви. При цьому, посилаючись на положення частини 2 статті 625 та частини 3 статті 692 ЦК України відповідач зауважив, що безпідставним є проведене у позовній заяві нарахування позивачем для відповідача 3% річних та інфляційних втрат на суму вартості поставленої згідно з трьома видатковими частини товару за період починаючи з 31.07.2020р. Оскільки, позивач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав і відповідно до умов пункту 5.1. договору строк оплати відповідачем товару за договором є таким, що не настав, позивач не набув права на отримання від відповідача оплати товару і у нього відсутнім є порушене право або законний інтерес, ефективний захист якого є завданням господарського судочинства.

Також, відповідач вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 29088,07 грн. та штрафу у розмірі 7584,32 грн., оскільки такі вимоги позивача не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору та приписах чинного законодавства України. Як стверджує відповідач укладений між сторонами договір не містить умов щодо покладення на покупця зобов`язань зі сплати штрафних санкцій (пені або штрафу) за несвоєчасну оплату вартості поставленого постачальником і прийнятого покупцем товару, так само як і не містить жодних умов щодо розміру таких штрафних санкцій або порядку їх нарахування.

Враховуючи наведене, а також те, що укладений між сторонами договір не містять умов щодо покладення на покупця зобов`язань зі сплати штрафних санкцій (пені або штрафу) за несвоєчасну оплату вартості поставленого постачальником і прийнятого покупцем товару, так само як і не містить жодних умов щодо розміру таких штрафних санкцій або порядку їх нарахування, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 29088,07 грн. та штрафу у розмірі 7584,32 грн., є безпідставними, необгрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги позивача не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору та приписах чинного законодавства України.

Крім того, відповідач вважає безпідставними, необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача сум податку на додану вартість (далі ПДВ) у розмірі 18057,90 грн.

Враховуючи наведене, та оскільки постачальником не виконано вимоги пункту 5.2. договору щодо усього поставленого товару за договором, постачальник не має права на отримання від покупця суми ПДВ у розмірі 18057,90 грн., що включено до вартості 108347,40 грн. поставленого і прийнятого відповідачем товару згідно з трьома видатковими накладними від 30.06.2020р. №192, від 01.07.2020р. №197, від 23.07.2020р. №235.

Водночас, відповідач зазначив, що у своїй позовній заяві позивач застосовує неправильні математичні методики для здійснення розрахунку інфляційних втрат за договором, а також для обрахунку суми 3% річних, в результаті чого необгрунтованою є сума заявлених ним до стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних за вказаний у позовній заяві період.

Разом з тим, відповідач посилаючись на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі № 918/631/20, від 19.06.2019р. у справі № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019р. у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 та положення розділу V Податкового Кодексу України вважає безпідставним та такими, що не відповідають призначенню та суті самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено статтею 625 ЦК України, а проведення позивачем таких нарахувань на суму ПДВ, що включена до вартості товару, не відповідає змісту, призначенню та суті самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що нарахування кредитором для боржника 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України може здійснюватись лише на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати вартості товару без врахування суми ПДВ, що включений до вартості такого товару за договором, а проведення таких нарахувань на суму ПДВ, що включено до вартості товару, не відповідає змісту, призначенню та суті самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України, тому просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

01.06.2020р. між публічним акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (покупцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" (постачальником) було укладено договір поставки №16501/53-124-01-20 -12197 від 01.06.2020р., відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити електроізоляційні матеріали в асортименті, згідно з найменуванням, в кількості, за ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, який зазначається в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 3.1. договору строк поставки товару - протягом 30-ти календарних днів з дати укладання сторонами договору.

Як передбачено п. 4.1. договору загальна вартість товару по договору становить 95000 грн., крім того ПДВ 20% -19000 грн. Всього: 114000 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару по договору визначається специфікацією №1.

Згідно із п. 5.1. договору оплату за поставлений товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості.

Як передбачено п. 5.2. договору постачальник зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством України порядку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до п. 5.3. договору у випадку ненадання постачальником покупцю відповідно до п. 5.2 договору електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, на суму ПДВ, на яку не було надано податкову накладну.

Згідно із п. 5.4. договору датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

Як передбачено 6.3. договору, з товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну.

Відповідно до п. 6.4. договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

Згідно із п. 6.5. договору при поставці товару допускається відхилення фактичних показників щодо загальних об`ємів від зазначених в специфікації в більшу або в меншу сторону, пов`язане з особливостями пакування такого товару і безпосередньо виробником, а також особливостями її транспортування (перевезення), при цьому, максимальний розмір відхилення не може перевищувати 5% від встановленого специфікацією показника по кожній із позицій за умови, що суму договору не буде перевищено. Постачальник обов`язкової надає покупцю лист погодження, який є невід`ємною частиною договору.

Як передбачено п. 8.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.2. договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості.

Договір вважається укладеним з дати його реєстрації в ДП «НАЕК`Енергоатом» за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2020р. В частини гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 11.1.).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

До договору доданий додаток № 1 «Специфікація № 1», де визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну за одиницю, суму та виробника та вказано, що вартість товару становить 114000 грн. без ПДВ, підписана представниками сторін та скріплена відтиском печаток сторін.

Матеріалами справи (зокрема, копіями видаткової накладної № 192 від 30.06.2020р. на суму 82417,80 грн., рахунку на оплату № 213 від 30.06.2020р. на суму 82417,80 грн., товарно-транспортної накладної № Р192 від 30.06.2020р. на суму 82417,80 грн., видаткової накладної № 197 від 01.07.2020р. на суму 24720 грн., товарно-транспортної накладної №Р197 від 01.07.2020р на суму 24720 грн., рахунку № 220 від 01.07.2020р. на суму 24720 грн., видаткової накладної № 235 від 23.07.2020р. на суму 1209,60 грн., рахунку № 254 від 23.07.2020р. на суму 1209,60 грн. тощо) підтверджено наявність у відповідача перед товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" основної заборгованості за вищезазначеним договором на суму 108347,4 грн.

В матеріалах справи також наявні копії: Статуту ТОВ «Компанія «Діом», затверджена рішенням учасника ТОВ «Компанія «Діом» № 15 від 16.08.2019р.; листа ТОВ «Компанія «Діом» № 1208-208 від 12.08.2020р., адресованого керівнику підприємства Хмельницької АЕС; листа ТОВ «Компанія «Діом» № 2211-21 від 22.11.2020р., адресованого керівнику підприємства Хмельницької АЕС; заяви про виключення ТОВ «Компанія Діом» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку « 2005-2/21 від 20.05.2021р.; заяви про реєстрацію податкових накладних в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних № 2405-2/21 від 24.05.2021р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з поставки товару.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2020р. між публічним акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (покупцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" (постачальником) було укладено договір поставки №16501/53-124-01-20-12197 від 01.06.2020р., відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити електроізоляційні матеріали в асортименті, згідно з найменуванням, в кількості, за ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, який зазначається в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсним договору від 01.06.2020р.

Факт отримання відповідачем товару на суму 108347,4 грн. на підставі договору поставки від 01.06.2020р. матеріалами справи підтверджується.

Згідно із ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 5.1. договору сторони узгодили, що оплату за поставлений товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості.

Разом з тим, п. 5.4. договору сторони встановили, що датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

Однак, відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків за отриманий товар у визначені договором строки не виконав, внаслідок чого у нього існує заборгованість перед позивачем у сумі 108347,4 грн.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження проведення оплати суми заборгованості заявленої до стягнення.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Судом відзначається, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини щодо прострочення оплати поставленого товару згідно договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 108347,4 грн. основного боргу обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2387,06 грн. 3% річних, 8618,24 грн. інфляційних втрат, судом враховується наступне.

Згідно із приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірним та арифметично вірним нарахування інфляційних втрат в розмірі 8618,24 грн., а також 2387,06 грн. 3% річних, з огляду на що позовні вимоги в цих сумах підлягають задоволенню.

Щодо заперечення відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції на суму заборгованості з урахуванням податку на додану вартість суд зазначає наступне.

В силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627 , 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3 % річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, судом зауважується, що у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості отриманого товару на суму 108347,4 грн. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ, є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 29088,07 грн. пені, 7584,32 грн. штрафу, судом враховується наступне.

За змістом частини другої статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас, судом відзначається, що ч.6 ст. 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, судом звертається увага на те, що якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 05.09.2019р. у справі № 908/1501/18.

Також, суд зауважує, що згідно із ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Умови укладеного між сторонами договору не містять способу забезпечення виконання зобов`язань щодо сплати вартості товарів, як і не містять розміру пені, яка підлягає нарахуванню за прострочення строку виконання грошового зобов`язання.

При цьому, п. 8.1 договору не містить чіткої конкретизації видів відповідальності, які підлягають застосуванню у випадку порушення грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення пеня у сумі 29088,07 грн. нарахована неправомірно, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 7584,32 грн. штрафу судом зауважується, що позивач при нарахуванні штрафу посилається на ч. 2 ст. 231 ГПК України, що також судом оцінюється критично з вищенаведених підстав, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 108347,4 грн. основного боргу, 2387,06 грн. 3% річних, 8618,24 грн. інфляційних втрат. У решті суми позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 22.09.2021р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 108347,4 грн. основного боргу, 2387,06 грн. 3% річних, 8618,24 грн. інфляційних втрат, 29088,07 грн. пені, 7584,32 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м. Київ, вул. Назарівська, будинок 3, код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Хмельницька область, місто Нетішин, вулиця Енергетиків, будинок 20, код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" (Дніпропетровська область, місто Кам`янське, тупик Прохідний, будинок 2, офіс 9, код 41853226) 108347,4 грн. основного боргу, 2387,06 грн. 3% річних, 8618,24 грн. інфляційних втрат, 1790,29 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) складено 22.09.2021р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим. (всім рек. з пов про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (51925, Дніпропетровська обл., м. Кам"янське, тупик Прохідний, буд. 2, оф. 9); 3, 4 - відповідачу (ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ вул. Назарівська, буд. 3; відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 30100, м. Нетішин, Хмельницька обл., вул. Енергетиків, 20).