РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2021Справа № 910/4033/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО»

про стягнення 260 717, 83 грн

за участі представників:

позивача - Стахов Р.В.,

відповідача - Марків Н.В.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» про стягнення 260 717, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем укладеного 19.02.2018 договору підряду № 190218-1 в частині виконання будівельних робіт відповідно до здійсненої позивачем передплати на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур, у зв`язку з чим заявник, на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути суму попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

05.04.2021 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 недоліки усунуто.

Також у заяві містилось клопотання про витребування у відповідача належним чином засвідчених копій усіх додаткових угод до Договору підряду № 190218-1, укладеного з ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» 19.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

07.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на фактичне виконання робіт за Договором.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

20.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує на хибність доводів, викладених у відзиві, вказуючи на те, що надані відповідачем документи не є належними доказами виконання робіт за Договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 розгляд справи № 910/4033/21 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.07.2021 та зобов`язано відповідача надати оригінал видаткової накладної № 21 від 18.10.2018 для огляду в підготовчому засіданні.

06.07.2021 від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У зв`язку з перебуванням судді Комарової О.С. у період з 29.06.2021 по 06.07.2021 на лікарняному, підготовче засідання було відкладено на 20.07.2021.

08.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяв свідків.

19.07.2021 від позивача надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи заяв свідків.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні на 10.08.2021.

21.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

09.08.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

10.08.2021 від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій заявник вказує на суперечливу поведінку позивача, що має наслідком отримання неправомірної вигоди.

У підготовчому засіданні 10.08.2021 суд задовольнив клопотання позивача та відклав підготовче засідання на 31.08.2021.

31.08.2021 від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в цьому ж засіданні, заслухав пояснення представників сторін, дослідив докази та відклав судове засідання на 29.09.2021.

У судовому засіданні 29.09.2021 суд заслухав промову представників сторін у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» (підрядник) було укладено Договір підряду № 190218-1 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник за завданням замовника зобов`язався на свій ризик і власними силами виконувати будівельні, монтажні, ремонті та інші роботи в нежитлових приміщеннях за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 7, вул. Світлогорська, 5/6, а замовник зобов`язався приймати належним чином виконані роботи та оплачувати їх. Конкретні види робіт, які підлягають виконанню підрядником (етапи робіт), порядок та умови їх виконання, визначаються сторонами у додаткових угодах до цього Договору (п. 1.1 Договору)

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість окремих етапів робіт визначається сторонами у Додаткових угодах щодо виконання таких етапів робіт. Загальна вартість робіт за цим Договором (ціна договору) становить суму вартості етапів робіт, передбачених всіма додатковими угодами до цього Договору, укладеними протягом строку дії цього Договору згідно підписаних кошторисів.

У пункті 2.3 Договору визначено, що порядок оплати вартості етапу робіт визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору щодо такого етапу робіт.

Згідно п. 3.1 Договору підрядник зобов`язаний виконувати етапи робіт у строки встановлені відповідними Додатковими угодами щодо таких етапів робіт.

Після виконання кожного етапу робіт підрядник пред`являє результат виконаного етапу робіт замовнику і передає йому результат робіт за актом приймання-передачі робіт. Приймання-передачі виконаних робіт здійснюється в присутності представників сторін, безпосередньо на об`єкті (п. 7.1 Договору).

Пунктами 7.2 та 7.3 Договору передбачено, що у разі відсутності зауважень до виконаних робіт, замовник підписує наданий підрядником акт приймання-передачі робіт та надає підряднику один екземпляр акту. В разі наявності зауважень замовник повинен надати (направити) підряднику письмову обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі робіт з вказівкою невідповідностей, описанням неякісних робіт або інших причин, які перешкоджають прийманню робіт.

Факт виконання робіт за цим Договором підтверджується виключно актом приймання-передачі робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін. Акт приймання-передачі робіт, підписаний лише однією із сторін, не підтверджує факту виконання робіт, не створює юридичних наслідків для сторін, та не є підставою для оплати робіт замовником.

Відповідно до п. 11.3 Договору, зміни і доповнення до Договору є чинними лише у випадку, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані сторонами.

Позивач вказує, що ним, на виконання умов Договору вносилась попередня оплата згідно виставлених відповідачем рахунків № 50318-2 від 05.03.2018 на суму 37 297, 21 грн, № 50318-1 від 05.03.2018 на суму 30 434, 62 грн, № 170418-2 від 17.04.2018 на суму 50 000, 00 грн, № 90718-2 від 09.07.2018 на суму 112 400, 00 грн та № 41018-1 від 04.10.2018 на суму 30 586, 00 грн, що загалом складає 260 717, 83 грн.

23.04.2019 Концерн «ТИТАН», як засновник позивача, направив відповідачеві претензію № 22-04/19 про сплату 260 717, 83 грн.

19.01.2021 позивач направив відповідачеві претензію № 19/01-21 про повернення коштів за невиконані роботи.

19.02.2021 позивач направив відповідачеві повідомлення № 19/02 про розірвання договору.

Втім, доказів як розгляду зазначених документів, так і доказів їх вручення відповідачеві, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідач не приступив до виконання робіт, у зв`язку з чим позивач, на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути суму попередньої оплати.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що роботи за Договором ним виконані в повному обсязі, втім позивач протиправно ухиляється від підписання Додаткових угод та актів наданих послуг, у зв`язку з чим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

За приписами статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У п. 3.1 Договору визначено, що підрядник зобов`язаний виконувати етапи робіт у строки встановлені відповідними Додатковими угодами щодо таких етапів робіт.

Аналогічним чином, вартість робіт та порядок оплати кожного етапу робіт визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді (пункті 2.1, 2.3 Договору).

Відповідач, вказуючи про повне виконання зі свого боку умов Договору, посилається на односторонньо підписані Додаткові угоди № 1 від 19.02.2018, № 2 від 19.02.2018, № 3 від 17.04.2018, акти наданих послуг № 58 від 26.11.2018 на суму 30 434, 62 грн, № 59 від 26.11.2018 на суму 37 297, 21 грн, № 78 від 27.12.2019 на суму 162 400, 00 грн.

Втім, пункт 11.3 Договору визначає, що зміни і доповнення до Договору є чинними лише у випадку, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані сторонами.

З огляду на викладене відсутні підстави стверджувати, що Додаткові угоди № 1 від 19.02.2018, № 2 від 19.02.2018, № 3 від 17.04.2018 були укладені, тобто замовник надав підрядникові завдання у розумінні ст. 837 ЦК України.

Додатковим підтвердженням того, що роботи за Договором виконувались, відповідач вважає акти списання товарів № 79 від 26.11.2018, № 78 від 26.11.2018 та № 90 від 27.12.2019.

Натомість, з огляду на положення пунктів 7.1, 7.2 Договору, наведені докази не можуть свідчити про виконання робіт відповідачем.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до ст. 74-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання відповідачем робіт на суму 230 131, 83 грн.

Доводи позивача щодо направлення вказаних документів електронною поштою судом відхиляються, з огляду на те, що такий спосіб комунікації не передбачено умовами Договору.

З наведених підстав підлягають відхиленню і доводи про реєстрацію податкових накладних за наслідком виконання підрядних робіт, оскільки податкова вигода у вигляді формування податкового кредиту за спірними операціями не підтверджена документально.

Поряд із цим, 18 жовтня 2018 року сторонами було підписано та скріплено печатками видаткову накладну № 21, відповідно до якої позивач придбав у відповідача «радіатор біметалевий TITAN 500/96» у кількості 120 одиниць на суму 30 586, 00 грн.

Позивач вказує на те, що зазначений документ не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо оформлення первинних документів, з огляду на відсутність у ньому відомостей щодо посади, прізвища та ініціалів особи, яка отримала товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 було зобов`язано відповідача надати оригінал видаткової накладної № 21 від 18.10.2018 для огляду в підготовчому засіданні.

Представник відповідача повідомив про те, що підприємству не вдалось відшукати запитуваний документ.

Попри це, позивачем клопотання про виключення копії видаткової накладної № 21 від 18.10.2018 з числа доказів на підставі ч. 11 ст. 80 ГПК України не заявлялось, у зв`язку з чим, суд надає оцінку цьому документу як доказу у справі.

Відповідно до п. 101 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» № 736 від 19.10.2016, документи і справи з грифом «Для службового користування» зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом «Для службового користування» здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.

Разом з тим, суд зазначає, що наведена видаткова накладна містить такі обов`язкові реквізити як дату її складання, назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за накладною, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, особисті підписи в графі «від постачальника» та «отримав», які засвідчені відтиском печаток сторін.

Відсутність у видатковій накладній відомостей щодо посади, прізвища та ініціалів особи, яка отримала товар, за наявності підпису, засвідченого відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки на видатковій накладній є свідченням участі Товариством з обмеженою «Будівельно-інвестиційна компанія «Моноліт» у здійсненні господарської операції за цією накладною.

При цьому, суд зазначає, що саме позивач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на накладних, а тому за відсутності доказів втрати печатки Товариством з обмеженою «Будівельно-інвестиційна компанія «Моноліт», суд приходить до висновку, що видаткова накладна № 21 від 18.10.2018 року на суму 30 586, 00 грн є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Позивачем не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що печатка позивача використовувалася проти його волі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16 та від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої:

замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень статті 849 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої та четвертої статті 849 ЦК України містять дві самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Так, у випадку відмови замовника від договору на підставі частини другої вказаної статті, у зв`язку з порушенням підрядником строків виконання робіт, замовник має право на відшкодування збитків. Тоді як, частина третя цієї статті надає можливість замовнику відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у зв`язку з неналежними виконанням робіт за договором.

Разом з цим, частина 4 вказаної статті передбачає окрему (самостійну) підставу для відмови замовника від договору, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, у зв`язку з розірванням договору.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що спір у справі стосується саме повернення грошових коштів (попередньої оплати за договором підряду), у зв`язку з відмовою замовника від договору підряду, для правильного вирішення спору у справі пов`язаного з односторонньою відмовою замовника від договору підряду, необхідно достовірно з`ясовувати обставини, щодо підстав такої відмови, та з урахуванням положень статті 849 ЦК України, застосувати певні правові наслідки.

При цьому, при застосуванні положень вказаної статті слід також враховувати, що законність відмови замовника від договору підряду на підставі частин другої, третьої цієї статті у випадку недоведеності порушень умов договору підряду зі сторони підрядника не може «виправдовуватись» безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини четвертої цієї статті.

19.02.2021 позивач направив відповідачеві повідомлення про розірвання договору, у зв`язку з невиконанням останнім робіт за договором у строки, передбачені договором. Крім цього, позивач просив повернути сплачені за договором кошти у розмірі 260 717, 83 грн.

Частинами 2, 3 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У п. 11.2 Договору передбачено, що Замовник має право розірвати в односторонньому порядку, з попереднім письмовим повідомленням підрядника з вказівкою дати, з якої Договір вважається припиненим.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання Договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак, з урахуванням умов п. 11.2, Договір вважається розірваним з 19.02.2021, тобто з моменту волевиявлення замовника від Договору.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Враховуючи припинення Договору внаслідок його розірвання, та зважаючи на те, що роботи за Договором не виконані, відповідач зберігає грошові кошти у розмірі 230 131, 83 грн без достатніх правових підстав, а відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення відповідачем отриманої ним від Замовника попередньої оплати у зазначеному розмірі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову, та стягнення з відповідача 230 131, 83 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 451, 98 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, оф. 211; ідентифікаційний код 40507131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 5/6, оф. 306; ідентифікаційний код 34484945) 230 131, 83 грн (двісті тридцять тисяч сто тридцять одна гривня 83 коп.) безпідставно набутих коштів та 3 451, 98 грн (три тисячі чотириста п`ятдесят одна гривня 98 коп.) судового збору.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 30.09.2021.

Суддя О.С. Комарова