ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1132/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Ворко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Радомишльське лісомисливське господарство» (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Київська, 6, код 13568251)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдеревина» (07203, Київська обл., Іванківський р-н, с. Запрудка, вул. Шевченка, 79, код 42497340)

про стягнення 7 776 325,90 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Сичов Д.В. (довіреність № 5);

від відповідача не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Радомишльське лісомисливське господарство» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдеревина» (відповідач) про стягнення 7 776 325,90 грн. заборгованості, з яких: 5 363 282,89 грн. боргу, 2 366 578,84 грн. пені, 46 464,17 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором за договором купівлі-продажу №39-2020 від 02.01.2020 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2021 у справі № 911/1132/21 позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви.

05.05.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.05.2021 у справі № 911/1132/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2021 у справі № 911/1132/21 відкладено підготовче засідання на 08.07.2021 та задоволено клопотання представника позивача про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 08.07.2021, у режимі відео конференції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2021 у справі № 911/1132/21 відкладено підготовче засідання на 22.07.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1132/21 та призначено справу до розгляду по суті на 02.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2021 у справі № 911/1132/21 відкладено судове засідання на 16.09.2021.

В судове засідання 16.09.2021 відповідач, який був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, не направив свого повноваженого представника.

Також суд зазначає, що відповідач своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 16.09.2021, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представник позивача виступив з заключним словом, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

16.09.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Радомишльське лісомисливське господарство» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промдеревина» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №39-2020 від 02.01.2020, згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити деревину дров`яну групи ПВ.

За п. 3 Договору, платіж здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати за товар, допускається відстрочка платежу строком до 15 календарних днів. У разі заборгованості, Покупцеві буде нараховуватись пеня за кожен день заборгованості у розмірі 0,5% від суми заборгованості

Позивач вказує, що на виконання взятих на себе договірних зобов`язань, поставив відповідачу лісопродукцію на загальну суму 8643282,88 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у матеріалах справи.

Оскільки відповідач, на виконання взятих на себе зобов`язань, розрахунки провів лише частково у розмірі 3280000, 00 грн., загальна сума заборгованості за отриманий ним товар станом на час звернення позивача до суду, за даними останнього, склала 5 363 282,89 грн.

28.01.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №83 та 19.03.2021 з претензією №298, згідно яких просив сплатити вказану заборгованість, однак відповіді не отримав.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання з оплати товару настав, сума боргу в розмірі 5 363 282,89 грн за поставлений товар підтверджується належними доказами, відповідачем станом на час розгляду справи в суді, існування заборгованості у стягуваному розмірі належними та допустимими доказами не спростованою, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 46 464,32 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 46 464,32 грн. 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання з оплати вартості отриманого товару позивач заявив до стягнення 2 366 578,84 грн. пені.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач, відповідно до п. 3.1. Договору, обраховує пеню у розмірі 0,5%, тоді як ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» обмежує її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ.

Водночас суд вважає за доцільне звернути увагу, що яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 року у справі № 910/20107/17, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14 від 24.10.2011 у справі № 25/187 та від 07.11.2011 у справі № 5002-2/5109-2010.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Враховуючи вищевикладене, судом було здійснено власний розрахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 160 782,49 грн. пені.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 363 282 грн. 89 коп. боргу, 160 782 грн. 49 коп. пені, 46 464 грн. 17 коп. 3% річних. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдеревина» (07203, Київська обл., Іванківський р-н, с. Запрудка, вул. Шевченка, 79, код 42497340) на користь Державного підприємства «Радомишльське лісомисливське господарство» (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Київська, 6, код 13568251) 5 363 282 (п`ять мільйонів триста шістдесят три тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 89 коп. боргу, 160 782 (сто шістдесят тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 49 коп. пені, 46 464 (сорок шість тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 17 коп. 3% річних та 83 557 (вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 84 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний.27.09.2021

Суддя Т.Д. Лилак