СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Справа № 922/2381/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників сторін:

від стягувача Конопліцький І.В. на підставі довіреності від 26.10.2020р. №14-190;

від боржника - Юркова Т.С. на підставі довіреності від 28.12.2020р. №др-197-1220,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків, (вх.№2695 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 (суддя Калініченко Н.В., постановлену в м.Харків о 13:38год., дата складання повного тексту 12.04.2021р.) постановлену за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про приведення наказів у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (вх.№1877 від 02.07.2021р.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків,

про стягнення 214477596,33грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Харківгаз про стягнення суми основного боргу у розмірі 169639003,17грн., пені у розмірі 34876569,93грн., 3% річних у розмірі 2474756,84грн., інфляційних у розмірі 7487266,39грн., що загалом складає 214477596,33грн., за договором №13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.03.2016р. у справі №922/2381/16 в позові відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021р. частково скасовано рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2016р. у справі № 922/2381/16 та прийнято нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг за договором №13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. у розмірі 165559259,81грн., 3% річних у сумі 2469862,27грн., інфляційні в сумі 7042836,84грн., 168729,21грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом; закрито провадження в частині вимог про стягнення боргу у сумі 3205720,30грн.; в іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду 29.03.2021р. видано відповідні судові накази.

02.04.2021р. стягувач - Акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою (вх. №1877), в якій просив суд в порядку статті 328 ГПК України привести накази у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження", шляхом зазначення адрес сторін та їх ідентифікаційних кодів, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 задоволено заяву Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (вх. № 1877 від 02.04.2021р.); внесено виправлення до наказів господарського суду Харківської області від 29.03.2021р. у справі №922/2381/16 шляхом зазначення наступної інформації:

"Стягувач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720).

Боржник Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, місто Харків, вулиця Безлюдівка, будинок, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 03359500).".

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статі 328 Господарського процесуального кодексу України та статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" мотивовані тим, що видані господарським судом Харківської області накази від 29.03.2021р. на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021р. повністю відтворюють резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції, яка не містила ідентифікаційних даних стягувача та боржника.

Господарським судом першої інстанції також було зазначено про те, що розділ 4 Господарського процесуального кодексу України, який регулює хід апеляційного розгляду, не визначає обов`язковості зазначення у постанові реквізитів учасників справи. Однак, дана неточність процесуального закону не може нівелювати право учасника справи (в даному випадку позивача) на перехід до наступної стадії судового провадження виконавче провадження через відсутність необхідних ідентифікуючих даних учасників, оскільки це може призвести до повернення виконавчого документа, а як наслідок до затягування строків виконання судового рішення, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви стягувача про приведення наказів у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (вх. № 1877 від 02.04.2021р.). Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було враховано правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013р. №5-рп/2013. відповідно до якої наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

За наведених обставин, 29.03.2021р. господарським судом Харківської області було правомірно сформовано та видано накази у даній справі які повністю відтворювали резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції без зазначення всіх необхідних ідентифікаційних даних позивача та відповідача (їх місцезнаходження та ідентифікаційні коди).

Таким чином, на думку апелянта, для вирішення питання щодо внесення змін до наказу, стягувач повинен був звернутись до Східного апеляційного господарського суду з заявою про внесення апеляційним судом в резолютивну частину постанову всіх ідентифікаційних даних позивача та відповідача, і тільки після внесення вказаних змін, суд першої інстанції мав право на внесення виправлень до наказів господарського суду Харківської області від 29.03.2021р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2021р. поновлено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16; встановлено учасникам справи строк до 20.09.2021р. для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 20.09.2021р. для подання заяв, клопотань тощо та призначено справу до розгляду на 22.09.2021р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Білоусової Я.О. та судді Бородіної Л.І., для розгляду справи №922/2381/16 сформовано колегію судді у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.09.2021р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (вх. № 1877 від 02.04.2021р.).

Представник стягувача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 залишити без змін.

Враховуючи, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.06.2013р. № 5-рп/2013 наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2021р. на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021р. у справі №922/2381/16 господарським судом Харківської області було видано відповідні накази, які повністю відтворювали резолютивну частину постанови (т.6 а.с.39-40).

Разом з тим, зі змісту резолютивної частини постанови вбачається, що Східним апеляційним господарським судом не було зазначено реквізитів позивача та відповідача (їх місцезнаходження та ідентифікаційні коди) (т.5 а.с.212-238).

Судова колегія зазначає, що в контексті спірних правовідносин доводи апелянта відносно трактування положень статті 328 Господарського процесуального кодексу України та посилань на те, що для вирішення питання щодо внесення змін до наказу, стягувач (позивач) повинен був звернутись до апеляційного господарського суду з заявою про внесення судом в резолютивну частину постанову всіх ідентифікаційних даних позивача та відповідача, і тільки після внесення вказаних змін, суд першої інстанції мав право на внесення виправлень до наказів господарського суду Харківської області від 29.03.2021р. є проявом надмірного формалізму.

Так, за змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Сутяжник проти Росії" зроблено висновок про те, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру, зокрема, відступ від цього принципу допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

Під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України").

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії")

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі "Волчлі проти Франції", ТОВ "Фріда" проти України").

В даному випадку судова колегія враховує, що розділ 4 Господарського процесуального кодексу України, який регулює хід апеляційного розгляду, не визначає обов`язковості зазначення в постанові реквізитів учасників справи.

Однак, дана неточність процесуального закону не може нівелювати право учасника справи (в даному випадку стягувача) на перехід до наступної стадії судового провадження виконавче провадження через відсутність необхідних ідентифікуючих даних учасників, оскільки може призвести до повернення виконавчого документа, а як наслідок до затягування строків виконання судового рішення.

Крім того, виходячи з комплексного аналізу норм Закону України "Про виконавче провадження" та Розділу V Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що реквізити сторін зазначаються в виконавчому документі з метою якнайдетальнішої ідентифікації стягувача та боржника та повинні сприяти примусовому виконанню рішення.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу (стягувачу) можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічної правової позиції щодо недопущення надмірного формалізму під час здійснення правосуддя дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладена у постанові від 08.07.2021р. у справі № 873/41/21.

Враховуючи вищевикладене, що видані господарським судом Харківської області накази від 29.03.2021р. на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021р. повністю відтворюють резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції, яка не містила ідентифікаційних даних стягувача та боржника, та одночасно враховуючи, що особа має абсолютне право на захист своїх прав, охоплених і стадією виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" та внесення виправлень до наказів, шляхом зазначення в наказах господарського суду Харківської області від 29.03.2021р. у справі № 922/2381/16 адреси сторін та їх ідентифікаційні коди юридичних осіб, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали господарського суду Харківської області та спростовуються наведеними вище висновками суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, ухвала місцевого господарського суду відповідає нормам процесуального права та скасуванню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2021р. у справі №922/2381/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження передбачено статтями 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна