УХВАЛА

м. Київ

29.09.2021Справа № 41/253
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні системи бізнесу»

про стягнення 3898,12 грн.

Представники учасників справи:

від позивача (заявника): не з`явився;

від відповідача (боржника): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2011 у справі №41/253 позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні системи бізнесу» 3898 грн. 12 коп. передплати, 102 грн. 00 коп. державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

07.10.2011 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

16.08.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 16.08.2021 №05-23/1341/21 призначено повторний автоматичний розподіл вказаної заяви у зв`язку з відпусткою судді Спичака О.М., в результаті якого вказану заяву передано на розгляд судді Мельнику В.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 вказану заяву прийнято до провадження суддею Мельником В.І., розгляд заяви призначено на 10.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»; замінено сторону у справі №41/253 - з Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»; замінено сторону у справі №41/253 під час примусового виконання Рішення Господарського суду міста Києва по справі №41/253 від 19 вересня2011 року, котре набрало законної сили, та наказу Господарського суду міста Києва по справі №41/253 від 07 жовтня 2011 - з Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «НІКО-ТАЙС».

15.09.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні системи бізнесу» витрати на правничу допомогу у розмірі 7670,00 грн, понесені заявником при розгляді заяви про заміну сторони у справі №41/253.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 розгляд вказаної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» призначено на 29.09.2021.

Представники сторін у судове засідання 29.09.2021 не з`явились, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Зокрема, заявник (стягувач) повідомлявся про судове засідання, призначене на 29.09.2021, шляхом надсилання ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», вказану у заяві про розподіл витрат на правову допомогу адвоката ().

Як вбачається з довідки про доставку електронного листа, ухвала суду від 16.09.2021 була доставлена на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 16.09.2021.

Також, боржник повідомлявся про судове засідання, призначене на 29.09.2021, шляхом надсилання ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні системи бізнесу» .

Як вбачається з довідки про доставку електронного листа, ухвала суду від 16.09.2021 була доставлена на електронну адресу боржника 16.09.2021.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат у справі №41/253, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.

Сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.

Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.

Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються, оспорюються саме відповідачем.

Однак, в даному випадку заявник (позивач, стягувач) просить суд покласти на відповідача (боржника) витрати на правову допомогу адвоката, які були понесені позивачем у зв`язку з розглядом судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд зазначає, що заміна сторони стягувача у матеріальних правовідносинах та, як наслідок, заміна сторони стягувача у процесуальному сенсі, відбувається за відсутності боржника (відповідача), не обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), не є наслідком наявного спору з боржником.

В даній справі заміна стягувача відбулась у зв`язку з добровільним взяттям заявником участі в аукціоні щодо продажу майнових вимог, належних АТ «К.Енерго» по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні системи бізнесу».

Тобто, саме у зв`язку з заміною сторони у матеріальних правовідносинах внаслідок добровільної участі в аукціоні, а не у зв`язку з будь-якою протиправною поведінкою відповідача (боржника), позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс») звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №41/253.

Будь-якого спору між заявником (позивачем) та боржником (відповідачем) щодо заміни кредитора (позивача, стягувача) не виникало, не існувало, та боржник не заперечував щодо заміни сторони виконавчого провадження у справі №41/253.

Зважаючи на викладені обставини, так як заміна сторони виконавчого провадження у справі №41/253 відбулась внаслідок добровільних дій позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»), за відсутності будь-якої протиправної поведінки відповідача та за відсутності спору з відповідачем, суд не вбачає підстав для покладення понесених позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс») витрат на правову допомогу адвоката на відповідача (боржника), у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат у справі №41/253.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат у справі №41/253.

Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст складено та підписано 30.09.2021.

Суддя О.М. Спичак