За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-машинобудівна компанія" (м. Дніпро)
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (м. Київ)
про стягнення 635.471,00 грн
Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-машинобудівна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 635.471,00 грн суми отриманої відповідачем банківської гарантії № 71.00.016766 від 06.02.20.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.21. стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-машинобудівна компанія" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Андрія Фабра, буд. 14, кв. 14; ідентифікаційний код 39674568) безпідставно отриману гарантію в сумі 635.471 (шістсот тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят одну) грн 00 коп. та 9.532 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 07 коп. судового збору.

Також означеним рішенням встановлено, що питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката судом не вирішується, оскільки позивачем зазначено лише орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та повідомлено суд про намір подати докази на підтвердження понесення вказаних витрат у порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

24.09.21. до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, подана 22.09.21. до відділення поштового зв`язку, тобто в межах строків, встановлених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до означеної заяви позивач просить суд покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17.000,00 грн.

Положеннями ст. 221 ГПК України унормовано наступне.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. (ст. 244 ГПК України).

Разом з тим, приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До стягнення відповідачем за рахунок позивача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17.000,00 грн на підставі: договору № 1303 від 13.03.20., додаткової угоди № 5 від 04.06.21. до вказаного договору, платіжного доручення № 269 від 30.06.21. на суму 17.000,00 грн, рахунку-фактури № СФ-0406 від 04.06.21. на суму 17.000,00 грн, опису і вартості правової допомоги (робіт/послуг) у справі № 910/10350/21, згідно яких надано наступну правову допомогу:

- аналіз матеріалів судової справи у справі № 904/5667/20 на суму 2.000,00 грн тривалістю 2 години;

- вивчення судової практики у правовідносинах, подібних до тих, що склалися між сторонами вартістю 1.500,00 грн тривалістю 1 година;

- опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини вартістю 1.500,00 грн тривалістю 1 година;

- вивчення фактичних обставин справи та ознайомлення з документами, наданими ТОВ «Р-МК» щодо правомірності стягнення банківської гарантії, підготовка позовної заяви щодо повернення грошових коштів вартістю 8.500,00 грн тривалістю 5 годин;

- підготовка заяви про вступ у справу як представника в підсистемі електронний суд, моніторинг стану розгляду справи тривалістю 1 година та вартістю 1.000,00 грн;

- складення заяв, клопотань, процесуальних та інших документів про справі правового характеру тривалістю 2 години вартістю 2.500,00 грн.

Ураховуючи позицію відповідача, з урахуванням принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а також часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець та тривалість розгляду і складність справи, суд вважає, що:

- 2.000,00 грн за аналіз матеріалів судової справи у справі № 904/5667/20 не підлягають стягненню з відповідача, оскільки не стосуються матеріалів даної справи, її предмету та підстав позову;

- врахувавши, що позивачем не наведено жодної судової практики по правовідносинам, подібним до тих, що склалися між сторонами, а лише вказано дві постанови, що стосуються змісту банківської гарантії та забезпеченого за нею зобов`язання вцілому, не підлягають стягненню з відповідача 1.500,00 грн за вивчення судової практики у правовідносинах, подібних до тих, що склалися між сторонами;

- на переконання суду роботи по опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини вартістю 1.500,00 грн тривалістю 1 година входять до робіт з підготовки позовної заяви тривалістю 5 годин, а отже окремому задоволенню не підлягають;

- враховуючи ту обставину, що протягом розгляду справи позивачем не було подано до суду заяв, клопотань, процесуальних та інших документів, за виключенням заяви про ухвалення додаткового рішення, та заяви про долучення до матеріалів справи рішення Господарського суду міста Києва, витрати позивача на правову допомогу в цій частині в розмірі 2.500,00 грн також є необґрунтованими;

- не можуть бути покладені на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1.000,00 грн за підготовку заяви про вступ у справу як представника в підсистемі електронний суд, моніторинг стану розгляду справи, як такі, що не є необхідними, як такі, що виникли не з винних дій відповідача, та як такі, що здійснювались позивачем за власною ініціативою та переконанням.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 8.500,00 грн, які і належить стягнути з відповідача.

Необхідність дотримання співмірності, обґрунтованості та розумного розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону підтримано позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 01.08.19. у справі № 915/237/18.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8.500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а заява про ухвалення додаткового рішення по справі № 910/10350/21 задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-машинобудівна компанія" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Андрія Фабра, буд. 14, кв. 14; ідентифікаційний код 39674568) 8.500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М.Ващенко