ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

30 вересня 2021 року Справа № 926/2907/21
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Горюк Василини Степанівни

до відповідачів: 1) Берегометської селищної ради

2) Фізичної особи-підприємця Катеринюка Олексія Володимировича

про визнання договору дійсним

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача 1 не з`явився

від відповідача 2 не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Горюк Василини Степанівна звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Берегометської селищної ради та фізичної особи-підприємця Катеренюка Олексія Володимировича про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 метрів квадратних, який знаходиться за адресою: с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області по вул. Л. Українки, № 18А по конструктивним елементам, що укладений 29.06.2011 року між відкритим акціонерним товариством «Берегометський лісокомбінат» та фізичною особою-підприємцем Горюк Василиною Степанівною.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.06.2011 року між відкритим акціонерним товариством «Берегометський лісокомбінат» в особі ліквідатора Катеренюк Олексія Володимировича та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину № 11 загальною площею 72,80 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Л. Українки, 18 А, с. Долишній Шепіт, Вижницький район, Чернівецька область, також між сторонами підписано акт приймання-передавання вищезазначеної будівлі, позивач оплатила повну вартість придбаного об`єкту в сумі 23000 грн. Однак відповідач 2 ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу, що стало причиною звернення з позовом про визнання договору дійсним.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.07.2021 року позовну заяву передано судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Горюк Василини Степанівни залишено без руху та встановлено позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

28.07.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява (вх. №3160) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.08.2021 року - 12:15 год.

04.08.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог за вх. № 3263. За змістом даної заяви позивач просить уточнити позовні вимоги, а саме: «визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 метрів квадратних, який знаходиться за адресою: с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області по вул. Л. Українки, № 18А, що укладений 29.06.2011 року між відкритим акціонерним товариством «Берегометський лісокомбінат» та фізичною особою-підприємцем Горюк Василиною Степанівною». Дана заява подана з доказами направлення відповідачам (описи вкладення та накладні про направлення Берегометській селищній раді та ФОП Катеринюк О.В.).

12.08.2021 року від відповідача 1 (Берегометської селищної ради) надійшов відзив на позовну заяву разом з доказами направлення іншим учасникам справи за вх. № 3344, в якому селищний голова не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить розглядати позовну заяву без його участі.

В судовому засіданні 31.08.2021 року, суд долучив до матеріалів справи поданий відповідачем 1 відзив за вх. № 3344 від 12.08.2021 року.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року прийнято до розгляду уточнення позивачем позовних вимог та розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 16 вересня 2021 року о 12:00 год.

06.09.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання з доказами направлення іншим учасникам справи за вх. № 3642, в якому просить долучити до матеріалів справи належним чином засвідчені копії листів, які позивач надсилав на адресу відповідача 2 з проханням нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, а також ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 06.09.2007 року, якою задовольнив клопотання комітету кредиторів ВАТ «Берегометський лісокомбінат» про призначення ліквідатором арбітражного керуючого Катеринюка Олексія Володимировича (ліцензія АА№779309 від 11.10.2004 року).

Отже, суд долучає до матеріалів справи подані позивачем докази згідно клопотання за вх. № 3642 від 06.09.2021 року.

10.09.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява за вх. № 3709, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахування заяви про уточнення позовних вимог та просить розглядати справу без його участі.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 вересня 2021 року о 12:00 год.

17.09.2021 року від відповідача 1 (Берегометської селищної ради) повторно надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 3795, в якому селищний голова не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить розглядати справу без участі представників селищної ради.

24.09.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява за вх. № 3918, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахування заяви про уточнення позовних вимог та просить розглядати справу без його участі.

17.09.2021 року від відповідача 1 (Берегометської селищної ради) повторно надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 3795, в якому селищний голова не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить розглядати позовну заяву без його участі.

28.09.2021 року від відповідача 1 (Берегометської селищної ради) надійшла заява за вх. № 3971, в якому селищний голова визнає уточнені позовні вимоги та просить суд розглядати справу заяву без участі відповідача 1.

Сторони явку своїх уповноважених представників в судове засідання 30.09.2021 року не забезпечили.

Судом встановлено, що відповідач 2 належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 16.09.2021 року. Відповідач 2 відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач 2 належним чином був повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке:

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2002 року у справі №2/206-214/б ВАТ «Берегометський лісокомбінат» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду від 06.09.2007 року у справі №2/206-214/б ліквідатором ВАТ «Берегометський лісокомбінат» призначено Катеренюк Олексія Володимировича.

Ухвалою Господарського суду від 13.11.2012 року у справі №2/206-214/б ліквідовано юридичну особу банкрута ВАТ «Берегометський лісокомбінат». Державну реєстрацію припинення юридичної особи проведено 19.11.2012 року.

Згідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Горюк Василина Степанівна є суб`єктом підприємницької діяльності та з 18.12.2003 року перебуває на обліку як платник єдиного внеску.

29 червня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Берегометський лісокомбінат» в особі ліквідатора Катеринюка Олексія Володимировича та Горюк Василиною Степанівною було укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 кв.м., що знаходиться в с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області по вул. Л. Українки, будинок 18А.

Нежитлова будівля магазину № 11 належить ВАТ «Берегометський лісокомбінат» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 24 лютого 2011 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради взамін рішення господарського суду Чернівецької області від 08.09.2010 року спр.№ 2/31 (Рішення виконавчого комітету Долішньошепітської сільської ради №10 від 26.01.2011 року), зареєстрованого в Державному комунальному підприємстві «Вижницьке районне бюро технічної інвнтарізації» 24 лютого 2011 року в реєстровій книзі № 3, стор. № 291, номер запису 414, внесений запис до реєстру прав власності на нерухоме майно 24 лютого 2011 року під номером 32992704. Цей продаж вчинено на підставі рішення зборів комітету кредиторів ВАТ «Берегометський лісокомбінат» від 22.06.2011 року за 23000 грн (п.2, п.3 договору).

29 червня 2011 року між сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 кв.м., що знаходиться в с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області по вул. Л. Українки, будинок 18А.

На виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу позивач оплатила повну вартість придбаного об`єкту в сумі 23000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.06.2011 року.

Протягом березня 2021 року - травня 2021 року позивач неодноразово зверталась до відповідача 2 з проханнями про нотаріальне посвідчення укладеного договору від 29.06.2011 року, що підтверджується копіями повідомлень та конвертів від 04.03.2021 року та від 12.05.2021 року. Проте будь яких дій щодо нотаріального посвідчення укладеного договору відповідачем 2 не вчинено.

Отже, судом встановлено, що причиною звернення позивача до суду з даним позовом є ухилення від проведення нотаріального посвідчення укладеного договору, що перешкоджає повноцінному користуванню та розпорядженню придбаним майном.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із договору купівлі-продажу від 29.06.2011 року, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань купівлі-продажу і права власності, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, про право власності, набуття і припинення права власності визначені главами 23-25 розділу 1 книги третьої ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Згідно з п.1 частини другої ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з частиною другою ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до норм ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до норм ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 4 ст.639 ЦК України передбачено, що у випадку коли сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.218 ЦК України, у разі недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 220 ЦК України унормовано, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2008р. №9 «Про судову практику розгляду цивільний справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочину дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до норм ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" від 11 лютого 2010 року N 1878-VI Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" викладено в новій редакції; внесено зміни щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно; передбачено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Також внесено зміни до Цивільного кодексу України, які передбачають виключення положень про необхідність державної реєстрації окремих видів договорів, зокрема частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасована.

Враховуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що спірний договір може бути визнаний дійсним за умов: 1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами; 2) відбулося повне або часткове виконання договору; 3) одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, дослідивши при цьому чи втрачена така можливість безповоротно; 4) якщо немає інших підстав нікчемності правочину.

Предметом спірного договору є будівля магазину №11 загальною площею 72,80 кв.м., що знаходиться в с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області по вул. Л. Українки, будинок 18А.

Згідно з п. 3., п. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В матеріалах справи наявні докази державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ВАТ «Берегометський лісокомбінат».

Матеріалами справи підтверджується факт повного виконання умов договору - позивачем сплачено, відповідачем 2, відповідно - передано майно, про що свідчать акт приймання-передачі, однак відповідач 2 в якості ліквідатора відкритого акціонерного товариства Берегометський лісокомбінат ухилився від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відтак, враховуючи, що предметом спірного договору є будівля магазину, проте внаслідок ліквідації ВАТ «Берегометський лісокомбінат» як продавця майна відповідач 2 позбавлений можливості нотаріально посвідчити укладений та фактично виконаний договір, суд дійшов висновку, що у позивача відсутній інший спосіб захисту свого порушеного права як власника придбаних будівель ніж визнання спірного договору дійсним.

При цьому суд також виходить з того, що Берегометська селищна рада проти позовних вимог не заперечила.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, встановивши фактичні обставини, розглянувши подані докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини та виходячи з того, що відповідач 2 як ліквідатор відкритого акціонерного товариства «Берегометський лісокомбінат» протиправно ухилився від нотаріального посвідчення укладеного та фактично виконаного договору, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 кв.м., що знаходиться за адресою с. Долішній Шепіт, вул. Лесі Українки, будинок 18А, Вижницький район, Чернівецька область.

Судові витрати, відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача 2, з вини якого спір доведено до вирішення судом.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину №11 загальною площею 72,80 кв.м., який знаходиться за адресою с. Долішній Шепіт, вул. Лесі Українки, будинок 18А, Вижницький район, Чернівецька область, що укладено 29.06.2011 року між відкритим акціонерним товариством «Берегометський лісокомбінат» (Чернівецька область, Вижницький район, смт. Берегомет, вул. Центральна, 113; код 00274499) та фізичною особою-підприємцем Горюк Василиною Степанівною ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано 01.10.2021 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець