РІШЕННЯ

м. Київ

12.08.2021Справа № 910/1554/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/1554/19

за позовом фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 )

до акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12) і

товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 69; 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22)

про визнання незаконними дії з нарахування фактичного розміру грошового зобов`язання та зобов`язання за кредитними договорами та зобов`язання здійснити перерахунок,

Представники сторін:

позивача - Бучацький А.М. (паспорт серії НОМЕР_1 ; особисто);

позивача - Манелюк І.М. (ордер від 10.08.2021 серії КС № 498671; адвокат);

відповідача-1 - Люта В.В. (довіреність від 17.03.2021 № 16-2-02/19064; адвокат);

відповідача-2 - Прохоров І.Р. (довіреність від 17.12.2020 № 225-А; адвокат).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича (далі - Підприємець) до акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (далі - Банк) та товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - Товариство) про:

- визнання незаконним розміру грошового зобов`язання у сумі 211 603,38 грн. за кредитним договором від 24.01.2008 № 0 (далі - Договір-1);

- визнання незаконним розміру грошового зобов`язання у сумі 664 174 грн. за кредитним договором від 02.07.2008 № 113675000 (далі - Договір-2) з урахуванням несплачених відсотків у сумі 37 171,07 доларів США;

- зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок фактичного розміру грошового зобов`язання за кредитним від 24.01.2008 № 0 із застосуванням 14% річних за користування кредитом та врахувати раніше сплачені кошти;

- зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок фактичного розміру грошового зобов`язання за кредитним 02.07.2008 № 113675000 без нарахування несплачених відсотків у сумі 37 171,07 доларів США та врахувати раніше сплачені кошти.

Підприємець обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 24.01.2008 Підприємцем (іпотекодавець) і Банком (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки №13134, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: нежилі приміщення номер 18 та номер 19 (в літ. В), загальною площею 265,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; предметом іпотеки є власність іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.11.2015 за реєстровим №4415, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.10.2007 №2416015 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки;

- 24.01.2008 Підприємцем (позичальник) і Банком (банк) було укладено Договір-1, за умовами якого Банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути Банку кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 454 500 грн. у порядку і на умовах визначених у Договорі-1;

- Підприємець зазначив, що Банк своїми діями унеможливив виконання позивачем умов кредитного договору з поверненню кредитних коштів, що встановлено Печерським районним судом міста Києва від 26.07.2016 у справі №757/14693/16-к та безпідставно нарахував відсотки за кредитним договором; договором факторингу від 12.12.2011 № 1 та договором відступлення права вимоги від 12.12.2011 передано право їх вимоги Товариству, яке керуючись вказаними договорами здійснило незаконний продаж майна Підприємця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 (суддя Морозов С.М.) було залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

19.02.2019 Підприємець подав суду заяву про відвід судді Морозова С.М. від розгляду справи № 910/1554/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 заяву Підприємця про відвід судді Морозова С.М. від розгляду позовної заяви № 1910/1554/19 задоволено та передано позовну заяву для повторного автоматизованого розподілу.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 26.02.2019, матеріали позовної заяви № 910/1554/19, передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 було прийнято матеріали позовної заяви до розгляду; позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

05.03.2019 Підприємець подав суду документи на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2019.

11.03.2019 Підприємець подав суду документи на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1554/19; розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.04.2019.

25.03.2019 Банк подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

01.04.2019 позивач подав суду відповідь на відзив відпоідача-1, в якій заперечив проти доводів Банку та просив врахувати викладене Підприємцем при винесенні судового рішення.

05.04.2019 позивач подав суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 відкладено підготовче засідання на 15.05.2019; зобов`язано Банк і Товариство подати суду належним чином засвідчені копії таких документів (оригінали для огляду у засіданні):

- рішення кредитного комітету або кредитної комісії АТ «Укрсиббанк», якими приймалось рішення щодо умов надання фізичній особі-підприємцю Бучацькому Андрію Михайловичу валютного кредиту валютою якого є долар США (кредитний договір від 02.07.2008 № 0; від 02.07.2018 № 0);

- документів, які надавались фізичною особою-підприємцем Бучацьким Андрієм Михайловичем як позичальником до АТ «Укрсиббанк» для подальшого розгляду банком щодо можливості та умов надання позичальнику валютного кредиту, валютою якого є долар США;

- заяви від 03.07.2008 № 1 та від 08.07.2008 № 2 наданих фізичною особою-підприємцем Бучацьким Андрієм Михайловичем АТ «Укрсиббанк» для продажу на МВБ 50 000 доларів США відповідно до кредитної угоди від 02.07.2008 № 0.

25.05.2019 Банк подав суду письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи.

13.05.2019 позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи та про зобов`язання надати розрахунок заборгованості за кредитним договором.

15.05.2019 відповідач-1 подав на електронну пошту суду клопотання про перенесення підготовчого засідання.

15.05.2019 у підготовчому засіданні позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.05.2019 суд відхилив клопотання позивача про зобов`язання надати розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1554/19 до судового розгляду по суті на 05.06.2019.

04.06.2019 позивач подав суду клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з неможливістю явки Підприємця у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 відкладено судове засідання на 25.06.2019.

20.06.2019 Підприємець подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду.

24.06.2019 Банк подав суду клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 25.06.2019 було оголошено перерву до 09.07.2019.

08.07.2019 позивач подав суду клопотання про повернення справи на стадію підготовчого судового розгляду.

09.07.2019 відповідач-1 подав суду клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні та розгляд клопотання про зупинення провадження у справі.

09.07.2019 відповідач-2 подав суду заяву, в якій підтримав клопотання Банку щодо зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 09.07.2019 позивач заявив клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, з метою встановлення фактичних обставин справи, а також дослідження доказів, які не могли бути суду відомі під час підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 було ухвалено повернутись на стадію підготовчого провадження у справі № 910/1554/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 у підготовчому засіданні за клопотанням Банку зупинено провадження у справі № 910/1554/19 до набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва у межах справи №910/18283/16 за позовом Фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» і товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 №0.

11.09.2019 позивач подав суду клопотання про поновлення провадження у справі, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 у справі №910/18283/16 позовну заяву Підприємця про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 №0 залишено без розгляду.

17.09.2019 Банку подав суду клопотання про поновлення провадження у справі та витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2019 поновлено провадження у справі № 910/1554/19; підготовче засідання призначено на 08.10.2019.

02.10.2019 позивач подав суду пояснення по справі, які просив врахувати при розгляді справи.

07.10.2019 Підприємець подав суду заяву про проведення підготовчого засідання без участі позивача.

Підготовче засідання 08.10.2019 не відбулось через перебування судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/1554/19 призначено підготовче засідання на 20.11.2019.

20.11.2019 Підприємець подав суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

У підготовчому засіданні 20.11.2019 було оголошено перерву до 27.11.2019.

25.11.2019 Банк подав суду пояснення щодо клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи, в яких просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

26.11.2019 Товариство подало суду клопотання, в якому просило відмовити у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи та визнати його зловживання процесуальними правами.

27.11.2019 позивач подав суду додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2019 призначено по справі № 910/1554/19 судову економічну експертизу; на вирішення експертизи поставити таке питання: «Яка сума заборгованості фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 ) перед акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12) по Кредитному Договору №0 від 24.01.2008, станом на 12.12.2011?».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2010 зупинено провадження у справі №910/1554/19 до надходження до Господарського суду міста Києва висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №910/1554/19.

18.12.2019 позивач подав суду клопотання, в якому просив поставити на вирішення експерта додаткові питання.

27.02.2020 від судових експертів Київського НДІСЕ МінЮсту надійшло клопотання про надання додаткових документів та надання пояснень щодо номеру рахунку, який потрібно врахувати при дослідженні заборгованості Бучацького А.М. з а період з 02.07.2008 по 12.12.2011.

05.03.2020 позивач подав суду пояснення та клопотання про відновлення провадження та зобов`язання надати додаткові документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 поновлено провадження у справ; призначено підготовче засідання для вирішення клопотання судових експертів на 30.04.2020.

23.04.2020 Банк подав суду пояснення на ухвалу суду від 15.04.2020.

28.04.2020 Товариство подало суду пояснення на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2020.

28.04.2020 Київський НДІСЕ МінЮсту повідомив суду шляхом направлення електронного листа про неможливість явки судових експертів і просив вважати причини неявки поважними та розглянути справу за наявними матеріалами.

28.04.2020 Підприємець подав суду клопотання про перенесення судового засідання.

04.05.2020 Київський НДІСЕ МінЮсту подав суду лист про неможливість явки судових експертів і просив вважати причини неявки поважними та розглянути справу за наявними матеріалами.

Засідання по справі 30.04.2020, з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом ,зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211 із змінами № 215 від 16.03.20, №239 від 25.03.2020, №241 від 29.03.20 та №242 від 20.03.20, було знято з розгляду у зв`язку з заходами захисту населення від інфекційних хвороб та для подальшого забезпечення права на участь в засіданнях учасників справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2020 було повідомлено сторони про призначення засідання на 04.06.2020.

21.05.2020 Банк подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-1.

04.06.2020 позивач подав суду додаткові пояснення, в яких просив суд врахувати ці пояснення під час проведення судового засідання; заяву про проведення засідання без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами

04.06.2020 Товариство подало суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 задоволено клопотання експертів; роз`яснено, що при дослідженні заборгованості Бучацького А.М. за період з 02.07.2008 по 12.12.2011 слід врахувати рахунок НОМЕР_2 ; дану ухвалу та матеріали справи № 910/1554/19 скеровано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - експерти Матвєєва Ю. О. та Чумальчук Т.В. для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2019; провадження у справі №910/1554/10 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 зі справи № 910/1554/19 апеляційну скаргу Банку задоволено частково; ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 і у справі № 910/1554/19 змінено, викладено пункт 2 резолютивної частини в такій редакції: «Роз`яснено, що при дослідженні заборгованості Позичальника за період з 02.07.2008 по 12.12.2011 слід врахувати рахунок НОМЕР_3 . Також в разі встановлення факту надходження коштів погашення заборгованості позивача слід враховувати рахунок № НОМЕР_5.»

Ухвалою від 16.09.2020 Верховного Суду відмовлено позивачу у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 9І0/1554/19.

25.03.2021 судом отримано матеріали справи та висновок експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у господарській справі № 910/1554/19 від 19.03.2021 №2801/2802/20-72/10498/10499/21-72 (далі - Висновок).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 поновлено провадження у справі № 910/1554/19, призначено підготовче засідання на 19.05.2021.

27.04.2021 позивач подав суду клопотання про виклик експертів для надання пояснень щодо Висновку та призначення додаткової судово-економічної експертизи.

06.05.2021 відпвідач-1 подав суду клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи.

17.05.2021 позивач подав суду пояснення; заяву про відмову від позовної вимоги в редакції, яка зазначена в пункті 2 позовної заяви та викладення в іншій редакції та відмову від позовної вимоги, яка зазначена у пункті 4 позовної заяви та закриття провадження у справі в цій частині; заяву про долучення документів до матеріалів справи.

18.05.2021 Банк подав суду заяву про визнання подання позивачем заяви від 12.05.2021 в частині викладення позовної вимоги в новій редакції зловживанням процесуальними правами та залишити заяву без розгляду.

У підготовчому засіданні 19.05.2021 було оголошено перерву до 03.06.2021.

24.05.2021 позивач звернувся до суду із заявами:

- про залишення без розгляду заявлену позивачем вимогу, яка зазначена в пункті 1 заяви від 12.05.2021;

- про збільшення позовних вимог, а саме: «Визнати незаконним загальний розмір грошового зобов`язання у сумі 83 126,70 доларів США (у гривневому еквіваленті 664 174 гривень), нарахованих ПАТ «УкрСиббанк» Бучацькому Андрію Михайловичу за «Кредитним договором № 0 від 02.07.2008 року», з врахуванням нарахованих несплачених відсотків у сумі 37 171,07 доларів США.».

24.05.2021 Підприємець подав суду клопотання про запитання судовим експертам.

03.06.2021 Банк подав суду клопотання про зловживання позивачем процесуальним правом на судовий захист.

03.06.2021 Підприємець подав суду письмові пояснення.

У підготовчому засіданні 03.06.2021 було відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України; прийнято відмову в частині вимоги, яка міститься в пункті 4 позовної заяви; оголошено перерву до 06.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 задоволено клопотання позивача про виклик експерта для надання відповідей на запитання та надання усних пояснень щодо складеного Висновку.

18.06.2021 Банк подав суду відповідь на письмові пояснення позивача від 03.06.2021 та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог і застосувати строк позовної давності.

29.06.2021 позивач подав суду додаткові пояснення по справі.

29.06.2021 від судових експертів надійшли суду пояснення по Висновку та відповіді на поставлені питання.

05.07.2021 позивач подав суду письмові пояснення по справі та відхилити Висновок.

06.07.2021 Підприємець подав суду клопотання про приєднання доказів у справі.

У підготовчому засіданні 06.07.2021 було оголошено перерву до 10.08.2021.

22.07.2021 відповідач-1 подав суду клопотання про визнання дій позивача зловживання процесуальними правами на судовий захист та залишити позовну заяву без розгляду.

28.07.2021 позивач подав суду: заяву, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання Банку від 20.07.2021 (подана суду 22.07.2021); заяву про витребування оригіналів письмових доказів.

06.08.2021 Банк подав суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі доказу, долучити доказ - копію договору про внесення змін від 04.08.2021 до договору факторингу від 12.12.2011 № 1.

10.08.2021 позивач подав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити Банку у задоволенні вищевказаного клопотання.

10.08.2021 відповідач-1 подав суду клопотання про відмову позивачу у задоволенні клопотання від 28.07.2021.

У засіданні 10.08.2021 судом було оглянуто оригінали додатку 1 «Перелік первинних документів» договору факторингу від 12.12.2011 № 1 та акту приймання-передачі документації від 12.12.2012.

За результатом підготовчого засідання 10.08.2021 судом винесено протокольну ухвалу якою закрито підготовче провадження та призначено справу №910/1554/19 до судового розгляду по суті на 12.08.2021.

У судовому засіданні 12.08.2021 позивач підтримав позов і просив суд його задовольнити; представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили повністю та просили у задоволенні позову відмовити.

Доводи позивача зводяться до того, що Банк неправомірно передав право вимоги неіснуючої заборгованості (розмір кредитного зобов`язання та відсотків за користування кредитними коштами), а новий кредитор незаконно вимагає виконання таких зобов`язань у розмірах, що не існували на час відступлення права вимоги і не були передбачені умовами укладених правочинів.

Відповідач-1, у свою чергу, вказував, що укладеними сторонами кредитного та забезпечувального договорів з урахуванням внесених змін врегульовані всі умови - суми кредитної лінії, розмір процентів за користування, порядок і строки виконання зобов`язань та юридичні наслідки за прострочення повернення кредиту. Також, Банк вказував, що на час пред`явлення позову Банк не є стороною договору, розмір зобов`язань встановлений рядом судових рішень, які набрали законної сили. Банк наполягав, що позивач в своїх позовних вимогах вимагає на переоцінці доказів, обставин і фактів, які були предметом оцінки при розгляді судами спорів між цими ж сторонами, щодо дійсності угод та розміру зобов`язань.

Відповідач -2, у свою чергу, повністю підтримав позицію Банку.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 12.08.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 29.09.2021, у зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді та відпусткою судді.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.01.2008 Підприємцем (іпотекодавець) і Банком (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки №13134, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: нежилі приміщення номер 18 та номер 19 (в літ. В), загальною площею 265,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; предметом іпотеки є власність іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.11.2015 за реєстровим №4415, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.10.2007 №2416015 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки.

Слід зазначити, що вказаним договором були забезпечені договори про надання споживчого кредиту від 24.01.2008 № 0 та № 0 (зобов`язання з повернення споживчих кредитів були виконані позивачем, що підтверджується довідками Банку від 25.01.2011 № 135-17-01/62 та від 30.03.2011 № 135-17-20/519) та кредитний договір від 24.01.2008 №0.

24.01.2008 акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Банк) та фізичною особою-підприємцем Бучацьким А.М. (позичальник) було укладено кредитний договір №0, відповідно до пункту 1.1 якого Банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі не поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України на суму ліміту кредитної лінії, що дорівнює 454 500 грн., у порядку та на умовах, визначених цим договором.

За умовами пункту 1.2 договору від 24.01.2008 №0 надання кредиту здійснюється з 24.01.2008; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 24.01.2011, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору. Позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок в АКБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений в цьому пункті рахунок Банку.

Згідно з підпунктами 1.3.1, 1.3.2 пункту 1.3 договору від 24.01.2008 №0 за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 14% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування та облік процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, зокрема, нормативних актів Національного Банку України.

У пункті 2.1 вказаного правочину зазначено, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором Банком прийнято в заставу нерухомість, а саме нежиле приміщення загальною площею 265,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, ринковою вартістю 2 272 500 грн., згідно з договором іпотеки від 24.01.2008 №13134.

Строк дії договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (пункт 9.5 договору від 24.01.2008 №0).

У додатку №1 до договору від 24.01.2008 №0 сторонами було визначено графік погашення кредиту.

02.07.2008 Банком і Підприємцем було укладено додаткову угоду №1 до договору від 24.01.2008 №0, в якій сторонами було погоджено, що у зв`язку зі зміною виду кредитування, для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме від 24.01.2008 №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме від 02.07.2008 №0.

У вказаній додатковій угоді сторони домовились, що терміни у кредитному договорі використовуються у наступній редакції: база нарахування процентів - вся сума або частина кредитних коштів, наданих позичальнику за договором, на яку банк нараховує проценти за користування кредитом згідно умов договору; законодавство України - чинне законодавство України, в тому числі, нормативно-правові акти Національного банку України; комісія або комісії» - комісійна винагорода банку; кредитна лінія форма надання кредиту, яка передбачає надання кредиту позичальнику в майбутньому одним траншем або декількома траншами, але у будь-якому випадку в межах встановленого ліміту кредитної лінії та в межах встановленого строку (термінів кредитування),, як це встановлено цим договором. При цьому, по мірі повернення раніше наданих коштів (грантів) ліміт кредитної лінії поновлюється; ліміт кредитної лінії - гранично припустима сума заборгованості позичальника перед банком за загальною сумою виданих траншів у базовій валюті договору (без обліку процентів і комісій) в день подання заяви на отримання чергового траншу та/або в день зниження ліміту кредитної лінії згідно з умовами договору; національна валюта - національна валюта України; прострочена сума основного боргу - сума кредиту, що надана позичальнику за договором та станом на дату повернення кредиту, встановлену підпункт 1.2.2. пункту договору та/або на дату, встановлену графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №2 до договору) не повернена позичальником до банку. Прострочена сума основного: боргу в кожній із валют договору розраховується шляхом помноження пропорційної частки фактичної заборгованості за основним боргом в кожній з валют у загальному обсязі заборгованості за основним боргом на прострочену суму основного боргу. Для цього заборгованість за основним боргом в кожній із валют, загальна заборгованість за основним боргом та прострочена сума основного боргу перераховуються в базову валюту Договору (перерахування в базову валюту здійснюється шляхом помноження суми в валюті траншу на поточний курс гривні Національного банку України до такої валюти, та ділення на поточний курс гривні Національного банку України до базової валюти); прострочені комісії - комісії, при сплаті яких позичальником порушено передбачені договором терміни їх сплати; прострочені проценти - проценти за користування кредитом, що не сплачені у передбачені договором терміни їх погашення; строкова сума основного боргу - сума кредиту, що надана позичальнику за договором і при поверненні банку або користуванні якою станом на певну дату позичальником не порушено терміни її погашення згідно умов договору; строкові комісії - комісії, при сплаті яких позичальником не порушено передбачені договором строкові проценти - проценти за користування кредитом, при сплаті яких не порушено передбачені договором терміни погашення таких процентів; транш - сума кредиту повністю або частка суми кредиту, що надається позичальнику в межах встановленого ліміту кредитної лінії під процентну ставку та на строк, що встановлені цим договором.

У пункті 2 додаткової угоди від 02.07.2008 №1 погоджено внесення змін до пункт 1.1 договору від 24.01.2008 №0, зокрема, викладено останній у наступній редакції: «Банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі, у формі не поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 454 500 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена ним договором, в межах ліміту кредитної лінії. Сторони погодили, що з метою отримання траншу в доларах США позичальник надає до банку письмову заяву (за формою згідно додатку №1 до договору), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах ліміту кредитної лінії) та бажану дату його отримання. Надання траншів в національній валюті здійснюється на підставі окремих додаткових угод до договору, укладених між банком та позичальником. Ліміт кредитної лінії розраховується в базовій валюті незалежно від валюти траншів, що видаватимуться. Валютою кредиту (траншу) можуть бути: долар США (USD), та/або гривня України (UAH).

Базовою валютою за цим договором є гривня. Під базовою валютою за договором розуміється валюта, в яку перераховуються суми наданих та/або запитаних до отримання кредитів (траншів) в різних валютах договору, для розрахунку ліміту кредитної лінії та заборгованості позичальника.

Загальна сума заборгованості за всіма позичковими рахунками (за якими обліковуються всі видані за цим договором транші) розраховується шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют даного договору, помножених на курс гривні Національного Банку України до такої валюти, та поділених на курс гривні Національного Банку України до базової валюти на день надання заявки на видачу чергового траншу.

Загальна сума заборгованості за всіма траншами (частинами) кредитів на день подання заяви на видачу чергового траншу та/або на дату зниження ліміту кредитної лінії, не може перевищувати встановленого пунктом 1.1 договору та/або графіком зниження ліміту кредитної лінії, наведеного в додатку до договору, ліміту кредитної лінії незалежно від виду валюти наданих траншів (частин) кредиту.».

Крім того, вказаною додатковою угодою контрагентами також погоджено внесення змін до кредитного договору в частині визначення розміру процентної ставки за користування кредитом.

12.12.2011 Банком (клієнт) і Товариством (фактор) було укладено договір факторингу №1, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 договору від 12.12.2011 №1 обсяг (сума прав вимоги) станом на дату укладання цього договору визначений у додатку №1 до договору.

За умовами пункту 1.3 договору від 12.12.2011 №1 винагорода фактора за фінансування клієнта відповідно до умов цього договору полягає у дисконтуванні суми боргу, що складають предмет прав вимоги. Винагорода вважається отриманою фактором у момент сплати фактором суми фінансування.

Сума фінансування визначається як сума цін відступлення прав вимоги за кожним первинним договором, зазначеним у додатку №1 до цього договору. Фактор здійснює перерахування суми фінансування одним платежем у безготівковій формі у дату відступлення на рахунок клієнта, зазначений в цьому договорі (пункти 2.1, 2.2 договору від 12.12.2011 №1).

За умовами пункту 3.1 вказаного договору права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання всіх зобов`язань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Пунктом 3.2 договору від 12.12.2011 №1 передбачено, що відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з додатком №2 до цього договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання клієнтом суми фінансування.

Цей договір набуває чинності з дня його укладання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 10.1 договору від 12.12.2011 №1).

12.12.2011 Банк і Товариство на виконання договору факторингу від 12.12.2011 №1 склали акт приймання-передачі прав вимоги.

Згідно з додатком № 1 «Перелік первинних договорів» до Договору факторингу станом на 12.12.2011 сума заборгованості за кредитом у гривні (кредитний договір № ) склала 103 859,31 грн., за відсотками - 107 744,07 грн., відсоткова ставка 20,9%; заборгованість за траншем в іноземній валюті (кредитний договір № 0) склала 45 955,63 дол. США за кредитом, 37 171,07 дол. США за процентами, відсоткова ставка 14,9%.

Крім того, 12.12.2011 Банком і Товариством укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно з яким Банк передав, а Товариство прийняло права вимоги за договорами іпотеки.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору відступлення прав станом на 12.11.2011 Банком передані права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі за договором іпотеки від 24.01.2008 № 13134, кредитний договір № 000, №000.

Позивач вказує, що Банк своїми діями унеможливив виконання позивачем умов кредитного договору з повернення кредитних коштів.

На думку позивача, Банк здійснював маніпуляції з рахунками позивача; використовував кошти Підприємця для купівлі валюти з метою погашення заборгованості за невідомими позивачу кредитами; незаконно застосовував відсоткову ставку 20,9 % річних, оскільки такий розмір не відповідає істотним умовам кредитного договору від 24.01.2008 № 0; відповідачем-1 було підроблено банківський екземпляр додаткової угоди № 1, що встановлено СВ РУГУ МВС України (постанова від 22.11.2011) та Печерським районним судом міста Києва у кримінальній справі № 757/14693/16.

Позивач вказує, що про порушення своїх прав, зокрема права власності, дізнався 03.04.2017, коли отримав інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 8089747, з якої вбачається те, що ТОВ «Бенефіст-Істейт» придбало у Товариства нежилі приміщення, що були предметом іпотеки та забезпечувало кредитний договір.

Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для здійснення перерахунку.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову, виходячи з такого.

Слід зазначити, що сторони посилались на факти та обставини, які були встановлені судовими рішеннями у таких справах:

- № 5023/3088/11 за позовом Підприємця до Банку про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 № 0; скасування Додатку № 1 до вказаного кредитного договору; визнання недійсними всіх листів, розрахунків, довідок, які Банк надавав, з використанням № 0 від 02.07.2008; розірвання додаткової угоди від 02.07.2008 № 1 до кредитного договору від 24.01.2008 № 0; розірвання договору іпотеки від 24.01.2008 № 13134;

- № 757/14693/16-к за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_2 за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України;

- № 910/18283/16 за позовом Підприємця до Банку, Товариства про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 № 0, визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 12.12.2011, визнання припиненим договір іпотеки від 24.01.2008 № 13134, скасування реєстраційного запису щодо обтяження нерухомості;

- № 910/1831/17 за позовом Підприємця до Банку, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства, про визнання недійсною додаткової угоди від 02.07.2008 № 1 до кредитного договору від 24.01.2008 № 0;

- № 910/8787/17 за позовом Підприємця до Банку, Товариства про визнання недійсним договору факторингу від 12.12.2011 №1, укладеного Банком і Товариством, в частині відступлення права грошових вимог, які виникли у Банку за кредитним договором від 24.01.2008 №0 та додатковою угодою від 02.07.2008 №1, що були укладені з Підприємцем;

- № 910/23624/17 за позовом Підприємця до Банку про визнання нікчемним кредитного договору від 02.07.2008 №0 та зобов`язання вчинити дії;

- № 910/9270/18 за позовом Підприємця до Банку про визнання нікчемним кредитного договору від 02.07.2008 №0.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.07.2011 зі справи № 5023/3088/11, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2011, у задоволенні позову про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 № 0; скасування Додатку № 1 до вказаного кредитного договору; визнання недійсними всіх листів, розрахунків, довідок, які Банк надавав, з використанням № 0 від 02.07.2008; розірвання додаткової угоди від 02.07.2008 № 1 до кредитного договору від 24.01.2008 № 0; розірвання договору іпотеки від 24.01.2008 № 13134, було відмовлено повністю.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26.07.2016 № 757/14693/16-к ОСОБА_2 ухвалено звільнити від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строку давності, а провадження по справі закрити.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2018 зі справи № 910/18283/16, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019, провадження у справі в частині визнання припиненим договору іпотеки від 24.01.2008 № 13134 закрито; провадження у справі в частині скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження нерухомості закрито; в іншій частині в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2019 зі справи № 910/18283/16 касаційну скаргу Підприємця задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2018 у справі №910/18283/16 скасовано в частині вирішення позовних вимог Підприємця про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 №0, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2018 у справі №910/18283/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 зі справи № 910/18283/16, яка набрала законної сили, позовну заяву Підприємця до Банку про розірвання кредитного договору від 24.01.2008 №0 залишено без розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 зі справи № 910/1831/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017, у задоволенні позову про визнання недійсною додаткової угоди від 02.07.2008 № 1 до кредитного договору від 24.01.2008 № 0 відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2017 зі справи № 910/8787/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 та постановою Верховного Суду від 10.05.2018, у задоволенні позову про визнання недійсним договору факторингу від 12.12.2011 №1, укладеного Банком і Товариством, в частині відступлення права грошових вимог, які виникли у Банку за кредитним договором від 24.01.2008 №0 та додатковою угодою від 02.07.2008 №1, що були укладені з Підприємцем, відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 зі справи № 910/23624/17, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019, відмовлено у задоволенні позову; закрити провадження у справі №910/23624/17 в частині заявлених позовних вимог про зобов`язання Банку грошові кошти в розмірі 32 362,94 грн., які були сплачені Підприємцем та зараховані в рахунок погашення кредитного договору №00, зарахувати в рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором від 24.01.2008 №0, а також в частині заявлених позовних вимог про зобов`язання Банку здійснити перерахування кредитних зобов`язань Підприємця відповідно до кредитної угоди від 24.01.2008 №0.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 зі справи № 910/9270/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 09.01.2019 та постановою Верховного Суду від 09.04.2019, у задоволенні позову про визнання нікчемним кредитного договору від 02.07.2008 №0 відмовлено повністю.

Таким чином, Підприємець неодноразово звертався до суду з позовами до Банку, зокрема, про розірвання та визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди до неї.

Разом з тим, вказані вимоги Підприємця не були задоволені судами, а оспорювані правочини є чинними.

Також, судами були встановлені не лише факт укладення кредитного договору від 24.01.2008 № 0 та додаткової угоди від 02.07.2008 № 1 до вказаного кредитного договору, але й отримання кредитних коштів і виконання Банком взятих на себе зобов`язань.

Так, під час розгляду господарської справи № 5023/3088/11 було встановлено, що Банк виконав взяті на себе за кредитним договором № 0 зобов`язання, видав Підприємцю такі транші: 20.02.2008 - 50 000 грн.; 11.03.2008 - 75 264 грн.; 11.04.2008 - 10 110 грн.; 04.07.2008 - 25 000 доларів США; 08.07.2008 - 25 000 доларів США;

У справі № 910/1831/17 судом встановлено, що:

- виходячи зі змісту додаткової угоди № 1, контрагентами було досягнуто згоди щодо застосування як номеру договору, погодженого при укладанні, а саме - №0 від 24.01.2008, так і №0 від 02.07.2008;

- фактично номер договору 0 застосовувався для обліку кредиту, наданого в національній валюті України, а №0 - для кредиту в іноземній валюті, надання якого й було погоджено у додатковій угоді № 1.

Що ж до посилань позивача на обставини встановлені в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 26.07.2016 зі справи №757/14693/16-к, то у вказаному судовому рішенні було зазначено, що: згідно з пред`явленим у досудовому слідстві обвинуваченням, ОСОБА_2 (з боку Банку підписала відповідний правочин, перебуваючи на посаді начальника відділення й будучи службовою особою), перебуваючи у службовому кабінеті, розташованому у приміщенні АКІБ «УкрСиббанк», діючи всупереч своїй посадовій інструкції начальника відділення категорії «А»/«Б», затвердженої начальником Другого Київського управління Київського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк», під час підписання додаткової угоди №1 до кредитного договору від 24.01.2008 №0 внесла до банківського екземпляру додаткової угоди № 1, що є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості.

Водночас цією ж ухвалою Печерського районного суду міста Києва закрито провадження у справі №757/14693/16-к у зв`язку із закінченням строку давності.

Суд бере до уваги висновки судових інстанцій (справа № 910/1831/17; справа № 910/9270/18) про те, що вказаний вище судовий акт, не встановлює умисного введення в оману Підприємця при укладанні додаткової угоди № 1 щодо обставин, які мають істотне значення для правовідносин сторін за кредитним договором від 24.01.2008, а лише засвідчує обставини невірного зазначення в одному з примірників цієї угоди номера рахунку, на який здійснюється повернення кредиту. Підприємцем було підписано обидва примірники додаткової угоди №1; при цьому Підприємець не позбавлений був ні права, ні можливості перевірити в ній всі дані, у тому числі номери рахунків для погашення кредиту, які (номери рахунків) були внесені до примірників додаткової угоди № 1, а невчинення Підприємцем відповідних дій лише вказує на необачність та недбальство Підприємця.

Слід зазначити, що отримання Підприємцем коштів за кредитним договором та вчинення у подальшому дій з його виконання зі сторони Підприємця свідчать про визнання та схвалення Підприємцем укладеного кредитного договору, в тому числі й додаткової угоди до нього. Про таку згоду з умовами укладеного кредитного договору свідчить і те, що після укладення договору Підприємець у цілому, протягом певного часу, виконував умови кредитного договору і сплачував кошти за користування кредитом.

Разом з тим, судами у справі № 910/8787/17 встановлено, що: доводи Підприємця про те, що загальна сума переданого грошового зобов`язання Підприємця перед Банком за кредитним договором від 24.01.2008 не відповідає дійсності (з посиланням на те, що Підприємець не отримував кредит в доларах США), є безпідставними, оскільки у справі №5023/3088/11 Господарського суду Харківської області останнім було встановлено, що на виконання умов кредитного договору від 24.01.2008 Банк передав Підприємцю кошти як у гривнях, так і в доларах США.

Зазначення у додатку №1 до Договору факторингу про передання права вимоги до Підприємця за договорами від 02.07.2008 №0 та від 24.01.2008 №0 і в додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки - за договором іпотеки від 24.01.2008 № 13134, яким забезпечено кредитні договори, зумовлено домовленістю кредитора і боржника щодо застосування певних номерів правочину, і це не суперечить приписам Цивільного кодексу України.

Безпідставними є й посилання Підприємця на те, що всі сплачені ним кошти Банк зарахував у погашення нікчемних правочинів «кредитна угода №0 від 24.01.2008» та «кредитна угода №0 від 02.07.2008», які він (Підприємець) не укладав, так само як і кредитний договір №0, з таких причин.

Так, під час розгляду справи № 910/9270/18 було встановлено, що:

- після прийняття рішення про видачу мультивалютного кредиту в рамках ліміту договору №0 у системі АБС SAP for Banking було створено генеральну угоду №0, по якій проводився контроль загрузки загального ліміту (технічний номер, до якого прив`язується новий транш). Після цього було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, яка заведена в SAP під номером 0, за яким видано валютні транші в доларах США. Використаний Банком номер 0 - це внутрішньобанківський обліковий номер, який автоматично присвоєний програмою та пов`язаний з кредитним договором № 0, і № 0 не існує як самостійний кредитний договір, а створений тільки для обліку ліміту заборгованості за кредитною лінією, яка існує у двох різних валютах;

- з урахуванням наведеного необґрунтованими є й посилання Підприємця на те, що виписки по рахунку № НОМЕР_4 містять неправдиву інформацію, а кошти за ним «не отримувалися».

Під час розгляду господарськими судами справ №№ 910/1831/17, 910/8787/17, 5023/3088/11 чітко встановлено погодження Підприємцем і Банком усіх істотних для договорів умов, у зв`язку з чим кредитний договір, додаткова угода № 1 до нього та договір факторингу є укладеними, операції за цими правочинами є дійсними (реальними).

У свою чергу, Підприємцем визнано факт укладення кредитного договору від 24.01.2008 та додаткової угоди № 1 до нього, в тому числі узгоджене сторонами використання для ідентифікації кредитного договору як номеру договору, зазначеного при його укладанні, - №0 від 24.01.2008, так і реєстраційного номеру договору в системі обліку Банку - №0 від 02.07.2008.

Отже, твердження позивача на безпідставність нарахування відсотків за ставкою 20,9 % спростовуються, вищевказаним, оскільки Підприємець підписав додаткову угоду № 1 та погодився зі зміною розміру відсотків.

Що ж до введення Підприємця в оману в процесі укладення додаткової угоди № 1 до кредитного договору, то слід вказати, що така обставина також була предметом дослідження судами у справі № 910/1831/17.

Суд бере до уваги висновки суду під час розгляду вказаної стави, виходячи з такого.

Частинами першою та другою статті 229 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У пункті 3.10 Постанови від 29.05.2013 №11 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вказано, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі, в тому числі, статті 230 - 233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Підприємцем не було доведено ні під час розгляду справи № 910/1831/17, ані під час розгляду даної справи обставини умисного введення в оману щодо обставин кредитного договору та додаткової угоди до нього.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним (пункт 19 Постанови від 06.11.2009 №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Тобто, у даному випадку зазначення представником Банку в екземплярі додаткової угоди боржника замість рахунка № НОМЕР_2 рахунку № НОМЕР_6 може вказувати на помилку працівника, а ніяким чином не вчинення останнім дій, направлених на введення контрагента в оману щодо істотних умов зобов`язання. Вказане виключає можливість стверджувати про укладання договору під впливом помилки у розумінні статті 229 Цивільного кодексу України чи під впливом обману у відповідності до статті 230 вказаного нормативно-правового акту.

З огляду на те, що матеріалами даної справи та судовими рішеннями по справах №№ 910/1831/17, 910/8787/17, 5023/3088/11 підтверджено правомірність встановлення відсоткової ставки - 20,9 % та отримання позивачем кредиту як у гривні так і у доларах США, то позовні вимоги щодо визнання розмірів фактичного грошового зобов`язання та зобов`язання Банку і Товариства здійснити перерахунок є безпідставними та необґрунтованими.

Також, слід зазначити, що встановити точний період заборгованості та точний її розмір не вбачається наразі можливим.

Судом було призначено судово-економічну експертизу, однак у Висновку судові експерти вказали на те, що станом на 12.12.2011 підтвердити заборгованість Підприємця за кредитним договором від 24.01.2008 № 0 не видається за можливе.

Суд не приймає до уваги доводи Підприємця з посиланням на встановлені у судових рішеннях обставини, оскільки в певній частині доводів позивач посилається на описові частини рішень, які не містять оцінки і встановлення фактів і обставин, а в іншій частині доводів Підприємця - судові рішення не є актуальними, оскільки їх скасовано при перегляді, а рішеннями судів касаційної інстанції не вирішувались спори по суті, а справи направлялись на новий розгляд.

Також, слід зазначити, що здійснюючи заходи підготовчого провадження та розглядаючи справу по суті суд виявив, що у даній справі та інших справах, що розглядались іншими судами Банк і Товариство подавали письмові докази, які містили в собі недостовірні відомості, як-то валюта зобов`язання - замість гривні вказувався долар США, розмір зобов`язання.

Відповідачі, в свою чергу, пояснювали ці обставини технічними описками, які можуть бути усунуті.

Як приклад такого усунення суду було надано договір від 04.08.2021 про внесення змін до договору факторингу від 12.12.2011 № 1, за умовами якого з метою виправлення технічної помилки та уникнення в подальшому незручностей та двозначного тлумачення інформації, яка вказана в рядку 3559 додатку 1 до договору факторингу від 12.12.2011 № 1, рядок 3559 викласти у редакції, викладеній у додатку до цього договору.

Так, у вказаному додатку зазначено, що: фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 12.12.2011 складає 664 174,02 грн.; фактичний розмір заборгованості за кредитним договором (заборгованість за тілом) станом на 12.12.2011 - 45 955,63 доларів США; нараховані несплачені відсотки станом на 12.12.2011 - 37 171,07 доларів США.

Здійснюючи заходи підготовчого провадження та розглядаючи справу по суті суд виявив, що у даній справі та інших справах, що розглядались іншими судами Банк та Цесіонарій подавали письмові докази, які містили в собі недостовірні відомості, як-то валюта зобов`язання - замість гривні вказувався долар США, розмір зобов`язання.

Як зазначено вище, відповідачі пояснювали ці обставини технічними описками, які можуть бути усунуті. Однак доказів звірки розрахунків дво- чи тристоронніх не представлено. Достеменно і однозначно встановити суму заборгованості позичальника перед банком на момент відступлення права вимоги встановити неможливо. Судові рішення щодо цього питання відсутні.

Втім, такі недоліки слід кваліфікувати саме як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та подальше введення в оману осіб, яким такі документи подаються - учасникам правовідносин, державному(-им) реєстратору(-ам), нотаріусу(-ам), суду.

Так, наприклад, у Повідомленні-вимозі №135-27/706 №135-27/707 від 28.12.2009 за підписом Начальника Центру управління кредитною заборгованістю клієнтів роздрібного бізнесу Банку йдеться про те, що за кредитним договором №0 надано кредит у розмірі 0,00 (Нуль)грн., водночас прострочена заборгованість становить 101023,91 грн в т.ч. 67594,02 грн основного боргу та 33429,89 грн прострочена заборгованість за процентами за період з 11.12.2008 по 28.12.2009 .

у Повідомленні-вимозі №135-27/707 від 28.12.2009 за підписом Начальника Центру управління кредитною заборгованістю клієнтів роздрібного бізнесу Банку йдеться про те, що за кредитним договором №0 надано кредит у розмірі 0,00 (Нуль)дол.США, водночас прострочена заборгованість становить 40482,97дол США в т.ч. 29908,98 дол США основного боргу та 10573,99 дол США прострочена заборгованість за процентами за період з 11.12.2008 по 28.12.2009 .

Також, слід зазначити, що у справі Голосіївського районного суду у м. Києві № 752/21538/20 за позовом до ТОВ «Кей-Колект» і приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Банк, про:

- визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. щодо державної реєстрації 22.09.2012 у Державному реєстрі іпотек змін обтяження об`єкта нерухомого майна іпотекою, реєстраційний номер обтяження іпотекою 6464979;

- скасування в Державному реєстрі іпотек запису про державну реєстрацію зміни обтяження об`єкта нерухомого майна іпотекою, реєстраційний номер обтяження іпотекою 6464979, внесеного до реєстру 22.09.2012 о 09:16:14 реєстратором: приватний нотаріус Саєнко Е.В., 08700 Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 9;

- визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. щодо державної реєстрації 25.12.2012 в Державному реєстрі іпотек обтяження об`єкта нерухомого майна іпотекою, реєстраційний номер обтяження іпотекою 13437524;

- скасування в Державному реєстрі іпотек запису про державну реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна іпотекою, реєстраційний номер обтяження іпотекою 13437524, внесеного до реєстру 25.12.2012 о 22:31:58 реєстратором: приватний нотаріус Саєнко Е.В., АДРЕСА_3;

- скасування в Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер обтяження іпотекою 13437524, дата та час реєстрації 25.12.2012 о 22:31:58 реєстратором: приватний нотаріус Саєнко Е.В., АДРЕСА_3, було встановлено таке:

- 25.01.2008 реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. у Державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження за наступними ідентифікаційними даними: реєстраційний номер обтяження - 6464979; тип обтяження - іпотека; зареєстровано: 25.01.2008 о 18:18:16 реєстратором: приватним нотаріус Морозова С.В.; підстава обтяження: договір іпотеки, 875, 24.01.2008, приватний нотаріус Морозова С.В.; іпотекодержатель: АКіБ «УкрСиббанк», код 09807750; боржник за основним зобов`язанням: Бучацький А.М.; розмір основного зобов`язання: 1 464 000 грн.; строк виконання: 24.01.2011;

- Банком і ТОВ «Кей-Колект» укладений договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 № 5207-5208 в частині відступлення прав вимоги за договором від 24.01.2008 № 0/0;

- 22.09.2012 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. у Державному реєстрі іпотек зареєстровано зміну обтяження за наступними ідентифікаційними даними опису змін: підстава обтяження - договір іпотеки, 875, 24.01.2008, приватний нотаріус Морозова С.В. змінено на договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В.; об`єкт обтяження: додано інше, нежитлові приміщення № 18 та 19 в літері «В», загальною площею 265,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_2; іпотекодержатель: АКіБ «УкрСиббанк» код 09807750, змінено на ТОВ «Кей-Колект» код 37825968; підстава: договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.;

- 25.12.2012 реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. зареєстровано обтяження у Державному реєстрі іпотек за наступним ідентифікаційними даними: реєстраційний номер обтяження - 13437524; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 25.12.2012 о 22:31:58, реєстратором: приватний нотаріус Саєнко Е.В., АДРЕСА_3; підстава обтяження: договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., договір іпотеки від 24.01.2008; об`єкт обтяження: нежитлова будівля, адреса: АДРЕСА_2 ; іпотекодержатель: ТОВ «Кей-Колект» код 37825968; боржник за основним зобов`язанням: Бучацький А.М. ; розмір основного зобов`язання: 45 955,63 доларів США; строк виконання: 24.01.2011 ;

- звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що станом на момент вчинення приватним нотаріусом Саєнко Е.В. реєстраційної дії - зміни обтяження нерухомого майна іпотекою 22.09.2012, розмір основної заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.01.2008 на суму 1 000 000 грн., а також за кредитним договором № 0 від 24.01.2008 на суму 7 973,75 грн., що зазначені в договорі іпотеки № 13134 від 24.01.2008, виконані позичальником Бучацьким А.М. в повному обсязі. Разом з тим, приватним нотаріусом Саєнко Е.В. залишено без змін розмір основного зобов`язання на суму 1 464 000 грн.;

- вказані обставини знайшли своє ствердження в ході судового розгляду цивільної справи та підтверджуються наступними доказами: довідками АКіБ «УкрСиббанк» від 25.01.2011 № 135-17-01/62 та від 30.03.2011 № 135-17-20/519;

- таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем приватним нотаріусом Саєнко Е.В. при вчиненні оспорюваної реєстраційної дії, залишено без змін суму основного зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, боржником за якими є позивач, не враховано, що основне зобов`язання частково виконано останнім, чим порушено права останнього, знайшли своє ствердження в ході судового розгляду;

- також, знайшли своє ствердження в ході судового розгляду справи і доводи позивача щодо незаконності дій нотаріуса по реєстрації 25.12.2012 обтяження іпотекою № 13437524, об`єктом обтяження якої є нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого вказано Бучацького А.М. ;

- з повідомлення про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, вихідний номер 075-9021 від 20.12.2012, предметом нерухомості є об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю Бучацькому А.М. ; розмір основного зобов`язання - 45 955,63 доларів США; підстава - договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, номер документа 5207-5208 від 12.12.2011; видавець - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.;

- з матеріалів справи вбачається, що Бучацький А.М. не є власником нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відтак, обтяження № 13437524 накладено приватним нотаріусом на об`єкт нерухомого майна, який не був предметом іпотеки за договором № 13134 від 24.01.2008, укладеним АКіБ «УкрСиббанк» та Бучацьким А.М. , в подальшому права за яким відступлено АКіБ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей-Колект», вказавши при цьому власником вказаного нерухомого майна - іпотекодавцем - Бучацького А.М. ;

- крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що 12.12.2011 Бучацьким А.М. та АКіБ «УкрСиббанк», а так само ТОВ «Кей-Колект», були укладені іпотечні договори № 5207-5208.

Таким чином, з рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.05.2021 зі справи №752/21538/20 вбачається, що на підставі наданих правонаступником акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» - ТОВ «Кей-Колект» державним реєстратором було здійснено в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію зміну обтяження нерухомого майна іпотекою, зв`язку із чим внесено наступні дані: змінено: 22.09.2012 о 09:16:14 реєстратором: Приватний нотаріус Саєнко Е.В., АДРЕСА_3, (04572) 5-13-33; тип змін: зміна обтяження; підстава обтяження: договір іпотеки, 875, 24.01.2008 року, приватний нотаріус Морозова С.В. на договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011 року, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В.; об`єкт обтяження: додано інше, нежитлові приміщення № 18 та № 19 в літері «В», загальною площею 265,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_2.

Отже, саме на підставі недостовірної інформації, яка була подана ТОВ «Кей-Колект», були здійснені реєстраційні дії, що в подальшому скасовані рішенням суду від 21.05.2021 зі справи № 752/21538/20, що свідчить про недобросовісність вказаної особи та не може розцінюватися як технічна помилка.

З підстав наведеного встановлення дійсного розміру грошового зобов`язання у будь-якій сумі є неможливим з незалежних від суду та позивача обставин.

Що ж до решти доводів і тверджень Підприємця, які викладені у позові та письмових поясненнях, тощо, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, заява відповідача-1 про застосування строків позовної давності судом не застосовується.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича до акціонерного товариства «УКРСИББАНК» і товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання незаконними дії з нарахування фактичного розміру грошового зобов`язання та зобов`язання за кредитними договорами та зобов`язання здійснити перерахунок відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.09.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук