ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2659/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції»

про вжиття заходів забезпечення позову у справі №911/2659/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції»

до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області

Київської обласної ради

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Кошик А.Ю.

Без виклику представників сторін

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції» (далі позивач) до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (далі відповідач-1) та Київської обласної ради (далі відповідач-2) про зобов`язання вчинити дії.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 року позову присвоєно Єдиний унікальний номер судової справи № 911/2659/21 та для розгляду визначено суддю Кошика А.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2021 року позов у справі № 911/2659/21 залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі № 911/2659/21 за правилами загального позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі № 911/2659/21 позивачем подано заяву б/н від 23.09.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову, в якій заявник просить на період вирішення спору у справі № 911/2659/21:

- заборонити Феодосіївській сільській раді Обухівського району Київської області () приймати рішення та вчиняти дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, що спрямовані та/або мають наслідком зміну категорії земель та/або цільового призначення та/або виду використання вказаних земельних ділянок;

- заборонити Київській обласній раді () приймати рішення та вчиняти дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, що спрямовані та/або мають наслідком зміну категорії земель та/або цільового призначення та/або виду використання вказаних земельних ділянок.

29.09.2021 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивачем фактично уточнено заявлені позовні вимоги без зміни підстав позову, тому така заява прийнята судом. Згідно з уточненими позовними вимогами позивач в позові просить:

- визнати незаконними дії Київської обласної ради щодо прийняття Висновків та рекомендацій спільного засідання постійних комісій Київської обласної ради з питань екології, природокористування, мисливства, водних ресурсів, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій і з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції від 21.07.2021 року щодо звернення до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про погодження розширення лісового заказника «Чернечий ліс» за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, які перебувають в оренді позивача;

- скасувати Висновки та рекомендації спільного засідання постійних комісій Київської обласної ради з питань екології, природокористування, мисливства, водних ресурсів, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій і з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції від 21.07.2021 року в частині, що стосується земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, які перебувають в оренді позивача;

- визнати незаконними дії Феодосіївської сільської ради щодо погодження розширення лісового заказника «Чернечий ліс» шляхом включення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013 та :01:002:0016, які перебувають в оренді позивача, до складу заказника «Чернечий ліс»;

- скасувати п.1 рішення Феодосіївської сільської ради № 01 від 13.08.2021 року «Про погодження розширення лісового заказника «Чернечий ліс» в частині погодження включення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013 та :01:002:0016, які перебувають в оренді позивача, до складу заказника «Чернечий ліс».

У зв`язку з уточненням позовних вимог, 29.09.2021 року позивачем подано уточнення заяви про забезпечення позову у справі, в якій позивач вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову залишив без змін, уточнивши формулювання предмету позову.

Відповідно до ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.2 ст.136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову подана до суду після подання позову на стадії підготовчого провадження, що відповідає нормі ст.136 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є орендарем земельних ділянок на підставі укладеного з Акціонерним товариством закритого типу «ТОПАЗ-ЕЛЕКТРОНІКС» Договору 18.09.2007 року про уступку прав орендаря земельних ділянок за Договорами оренди від 04.03.2004 року, укладеними між Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Феодосіївська сільська рада, та АТЗТ «ТОПАЗ-ЕЛЕКТРОНІКС» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0013 площею 13,8664 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0016 площею 4,7331 га, які перебувають в комунальній власності (далі - земельні ділянки), зареєстровані Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 18.03.2004 року за №99 та 23.03.2004 року за №101 відповідно (далі - Договори оренди). Термін дії Договорів оренди складає 49 років.

Крім того, 21.04.2008 року Господарським судом Київської області за наслідками розгляду справи №19/162-08 було задоволено позовні вимоги ТОВ «Ходосівські системні інвестиції» та прийнято рішення про внесення змін до Договорів оренди, вважаючи укладеними угоди (договори про внесення змін) до Договорів оренди в редакціях, які підписані ТОВ «Ходосівські системні інвестиції». Відповідно до зазначених угод по тексту Договорів оренди слова «Акціонерне товариство закритого типу «ТОПАЗ-ЕЛЕКТРОНІКС» замінено на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції».

26.10.2013 року сторони внесли зміни в п.1.1. Договорів оренди та встановили цільове призначення орендованих позивачем земельних ділянок з кадастровим номером :01:002:0013 площею 13,8664га та з кадастровим номером :01:002:0016 площею 4,7331га - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Таким чином, позивач зазначає, що він є законним користувачем на правах оренди земельними ділянками з кадастровим номером :01:002:0013 площею 13,8664 га та з кадастровим номером :01:002:0016 площею 4,7331 га комунальної власності на території Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Згідно з умовами первісних Договорів оренди від 04.03.2004 року, укладених між Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та Акціонерним товариством закритого типу «ТОПАЗ-ЕЛЕКТРОНІКС», зареєстрованих Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 18.03.2004 року за № 99 та 23.03.2004 року за № 101 відповідно, щодо яких змінено орендаря на позивача, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 21.04.2008 року у справі №19/162-08 та про що 26.10.2013 року укладено відповідні Договори про внесення змін, земельні ділянки з кадастровим номером :01:002:0013 площею 13,8664 га та з кадастровим номером :01:002:0016 площею 4,7331 га надавались в оренду з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Однак, позивачу стало відомо, що 21.07.2021 року Київською обласною радою на спільному засіданні постійних комісій з питань екології, природокористування, мисливства, водних ресурсів, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій і з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобіганню корупції прийнято Висновки і рекомендації, відповідно до яких було рекомендовано звернутись до Феодосіївської сільської ради з пропозицією розглянути на черговому засіданні сесії сільської ради питання про погодження збільшення меж ландшафтного заказника «Чернечий ліс» за рахунок земельних ділянок, в тому числі, які перебувають в законній оренді позивача, зокрема, з кадастровими номерами :01:002:0013 та :01:002:0016 без участі та погодження позивачем (надалі - Висновки та рекомендації Київської обласної ради).

В свою чергу, 13.08.2021 року Феодосіївська сільська рада прийняла рішення №1 «Про погодження розширення лісового заказника «Чернечий ліс» шляхом включення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016 (які перебувають в оренді позивача) та :01:002:5067 до складу заказника «Чернечий ліс» з наданням цим земельним ділянкам статусу територій, які мають особливу природоохоронну, наукову та рекреаційну цінність без вилучення земель у землекористувачів, що також відбулось без участі та погодження позивача (далі - Рішення Феодосіївської сільської ради).

З огляду на ст.ст. 7, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» особливістю статусу земель заказника (природно-заповідного фонду) є те, що до таких земель законом встановлене обмеження для здійснення певних видів діяльності. Також, на власника (користувача) таких земельних ділянок законом покладається зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони і збереження.

Позивач зазначає про незаконність дій Київської обласної ради щодо прийняття Висновків та рекомендацій про звернення до Феодосіївської сільської ради з пропозицією розглянути на черговому засіданні сесії сільської ради питання про погодження збільшення меж ландшафтного заказника «Чернечий ліс» за рахунок земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача, та незаконність дій Феодосіївської сільської ради щодо прийняття рішення від 13.08.2021 року №1 «Про погодження розширення лісового заказника «Чернечий ліс» шляхом включення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016 та :01:002:5067 до складу заказника «Чернечий ліс» в частині земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, які перебувають в оренді позивача.

Як зазначає позивач, відповідні дії відповідачів спрямовані на включення орендованих позивачем земельних ділянок до складу заказника «Чернечий ліс» з наданням цим земельним ділянкам статусу територій, які мають особливу природоохоронну, наукову та рекреаційну цінність, тобто зміну існуючого цільового призначення земельних ділянок на цільове призначення, що унеможливлює використання орендованих позивачем земельних ділянок для мети, з якою вони орендувались, і така зміна статусу, відповідно і цільового призначення, здійснюється відповідачами з порушенням встановленого законодавством порядку.

У зв`язку з чим, позивач зазначає, що вищенаведеними діями та рішеннями відповідачі порушують права позивача на користування та володіння орендованими земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення та мети, з якою вони орендувались.

Порушення відповідачами встановленого порядку зміни цільового призначення та статусу орендованих позивачем земель полягає в непогодженні питання з законним користувачем земельних ділянок позивачем.

Як визначено ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд», зміна меж, категорії та скасування статусу територій об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51 - 53 цього Закону.

Порядок створення й оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду врегульований нормами ст.ст. 51-55 Закону України «Про природно-заповідний фонд», з огляду на які необхідність віднесення території до природно-заповідного фонду має бути документально обґрунтованою і відповідне питання має бути погоджено з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання. Не потребують погодження землі, які на момент передачі не були передані у користування фізичних, юридичних осіб, що не може застосовуватись до орендованих позивачем земельних ділянок. Саме на підставі результатів погодження клопотань здійснюється розробка проектів створення природних заповідників.

Також, з огляду на ч.7 ст.20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі, зокрема, якщо земельна ділянка перебуває у користуванні на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, у заставі - із землекористувачем, заставодержателем (підпис якого на погодженні посвідчується нотаріально).

Однак, замість погодження відповідних питань з позивачем, Київська обласна рада звернулась за погодження до Феодосіївської сільської ради, яка в свою чергу, без врахування прав та інтересів позивача, надала погодження щодо орендованих позивачем земельних ділянок, що надає Київській обласній раді підстави вчиняти подальші дії щодо прийняття рішення про віднесення відповідної території до природно-заповідного фонду, тим самим зміни цільового призначення орендованих позивачем земельних ділянок.

Оскільки, позивач оскаржує дії та рішення відповідачів щодо першого етапу процедури зміни статусу (цільового призначення) орендованих ним земельних ділянок та віднесення їх до природно-заповідного фонду, вчинення відповідачами подальших дій згідно з процедурою, визначеною ст.ст. 51-55 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та Земельним кодексом України, призведе до незаконної зміни категорії земель та/або цільового призначення та/або виду використання вказаних земельних ділянок, що в разі задоволення позову, може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Тому, з метою відновлення права позивача на цільове використання орендованих земельних ділянок та з метою запобігання подальшому здійсненню процедури з порушенням законодавства та прав орендаря, позивач зазначає про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам приймати рішення та вчиняти будь-які інші дії, наслідком яких є зміна категорії земель та/або цільового використання орендованих позивачем земельних ділянок.

Заходи забезпечення позову покликані тимчасово на період вирішення спору про дослідження правомірності дій відповідачів, призупинити подальшу процедуру зміни цільового призначення орендованих позивачем земельних ділянок.

Крім того, судове рішення у разі задоволення таких вимог, не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст.136 Господарського процесуального кодексу України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заявник обґрунтував, що оскаржувані дії та рішення відповідачів дають позивачу обґрунтовані підстави вважати, що відповідачами будуть вживатись подальші протиправні дії щодо позбавлення позивача повноцінно здійснювати правомочності орендаря земельних ділянок. Таким чином, подальші дії відповідачів, здійснені на підставі та на виконання оскаржуваних рішень, можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як орендаря земельних ділянок, зокрема використання їх для мети, з якою вони орендувались. Обґрунтованість припущень позивача щодо подальших дій, спрямованих на порушення його прав та інтересів, як законного орендаря землі, підтверджується фактом прийняття відповідачами оспорюваних рішень, якими свідомо ігноруються інтереси позивача.

Заявник (позивач) обґрунтував, що у нього є достатньо обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться відновлення його прав на орендовані земельні ділянки, виникне необхідність використовувати інші способи захисту своїх порушених прав, подавати позови та скасовувати реєстраційні дії, що також призведе до великих судових витрат та затягуванню відновлення прав позивача.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі № 640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався взмозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Заходи забезпечення позову, про які просить заявник, стосуються предмета спору та не суперечать приписам ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність достатні підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження поточного статусу спірних земельних ділянок з метою унеможливлення його зміни під час розгляду спору.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин, спроможні забезпечити виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 ст.140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з ч. 4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи достатність наданих заявником відомостей та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та відсутність підстав для зустрічного забезпечення (оскільки заходи забезпечення не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідачів чи інших осіб), суд не вбачає необхідності викликати особу, що подала заяву, та призначати розгляд заяви у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції» б/н від 23.09.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2659/21 підлягає задоволенню шляхом заборони відповідачам вчиняти дії та приймати рішення щодо орендованих позивачем земельних ділянок.

Керуючись ст. ст.136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції» б/н від 23.09.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2659/21 задовольнити.

2.1. Заборонити Феодосіївській сільській раді Обухівського району Київської області () приймати рішення та вчиняти дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, що спрямовані та/або мають наслідком зміну категорії земель та/або цільового призначення та/або виду використання вказаних земельних ділянок;

2.2. Заборонити Київській обласній раді () приймати рішення та вчиняти дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0013, :01:002:0016, що спрямовані та/або мають наслідком зміну категорії земель та/або цільового призначення та/або виду використання вказаних земельних ділянок.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ходосівські системні інвестиції» (, 01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд.8, кв. 22);

Боржник-1: Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області (, 08173, Київська обл., Обухівського р-н, с.Ходосівка, вул.Панаса Мирного, буд.2);

Боржник-2: Київська обласна рада (, 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1)

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком пред`явлення до виконання до 30.09.2024 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик