ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2816/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРА ГРУП" (49098, м. Дніпро, вул. Любарського,буд. 159)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське виробниче підприємство "Спецкабель" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, 111А, оф. 812)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРА ГРУП" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське виробниче підприємство "Спецкабель", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки №01/02/19 від 01.02.2019 в розмірі 68576,15 грн., з яких: 58805,12 грн. - сума основного боргу, 7107,99 грн. - сума інфляційного збільшення, 2663,04 грн. - сума 3% річних. Витрати зі сплати судового збору позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки №01/02/19 від 01.02.2019 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2816/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківське виробниче підприємство "Спецкабель" зареєстровано за адресою: 61022, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111А, оф. 812.

Саме на вищевказану адресу відповідача було направлено ухвалу господарського суду Харківської області від 21.07.2021 про відкриття провадження у справі та згідно поштового повідомлення поштове відправлення було вручено відповідачу 26.08.2021, проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу, що кінцевим строком вирішення даного спору, у відповідності до ст. 248 ГПК України, є 19.09.2021. Однак, зважаючи на перебування судді Суслової В.В. у відпустці з 15.09.2021 по 23.09.2021, рішення у даній справі постановлено у перший робочий день судді, тобто 24.09.2021.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІМПЕРА ГРУП» (далі - Постачальником, Позивачем) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Харківське виробниче підприємство «Спецкабель» (далі- Покупцем, Відповідачем) було укладено Договір поставки №01/02/19 від 01.02.2019 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору поставки № 01/02/19 від 01.02.2019 року ТОВ «Імпера Груп» (Постачальник) зобов`язувалось поставити ТОВ «ХВП «Спецкабель» (Покупець) металопродукцію (товар), а ТОВ «ХВП «Спецкабель» зобов`язувалось прийняти та оплатити поставлені товари.

Так, відповідно до пп. 1.1-1.3 Договору Постачальник зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим Договором, поставити Покупцеві металопродукцію, надалі за текстом «товар» в певній кількості, відповідної якості, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його на умовах, визначених в цьому Договорі. Кількість і асортимент Товару, що поставляється, вказуються в накладній, складеній на підставі замовлення Покупця та/або специфікації, підписаної Сторонами. Накладні оформляються на кожну партію Товару, що поставляється. Загальна кількість Товару визначається, як наростаюча кількість по всіх поставках, проведених згідно оформлених накладних.

Відповідно до пп. 2.1-2.4 Договору Поставка Товару Постачальником Покупцю здійснюється окремими партіями на підставі замовлення Покупця та/або на специфікації підписаної Сторонами. Товар повинен бути поставлений протягом 20 календарних днів з моменту отримання Постачальником оплати за Товар, якщо інші умови не зазначені в Специфікації па поставку партії товару

Згідно пп. 2.5 -2.7 Договору датою поставки є дата, зазначена в накладній. При передачі Товару Постачальник зобов`язаний передати всю, належним чином оформлену, документацію на Товар, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та підписати всі необхідні документи. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання представниками Сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі Товару.

Відповідно до п. 2.8 Договору Поставка Товару здійснюється на умовах ЕХW, місце доставки Склад відправника (склад відправника, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС 2010»).

Відповідно до пп. 3.2-3.4 Договору ціни на Товар, що поставляється за цим Договором вказуються в накладних на кожну партію Товару. Загальна сума цього Договору визначаються як наростаюча сума по поставках, проведених протягом всього терміну дії цього Договору.

Покупець проводить оплату 100% вартості Товару протягом 3-х календарних днів з моменту отримання рахунку від Постачальника, якщо інші умови оплати не встановлені підписаною Сторонами специфікацією. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 01/02/19 Постачальником було поставлено на адресу Покупця товар, а саме: 07.02.2020 року дріт 0,30 мм Алюмель НМцАК 2-2-1 у кількості 26,65 кг, дріт 0,30 мм Хромель НХ 9,5 у кількості 18,76 кг на загальну суму у розмірі 53 840,16 грн. Вказаний товар був переданий Покупцеві згідно видаткової накладної №Б9173 від 07.02.2020 року та прийнятий Покупцем без жодних зауважень, що підтверджується підписом уповноваженої особи.

11.02.2020 Постачальником було поставлено на адресу Покупця дріт 0,30 мм Хромель НХ 9,5 у кількості 8,35 кг на суму у розмірі 9 919,80 грн. Вказаний товар був переданий Покупцеві згідно видаткової накладної №Б9210 від 11.02.2020 року та прийнятий Покупцем без жодних зауважень, що підтверджується підписом уповноваженої особи.

06.03.2020 Постачальником було поставлено на адресу Покупця дріт 0,50 мм Алюмель НМцАК 2-2-1 у кількості 25,19 кг, дріт 0,50 мм Хромель НХ 9,5 у кількості 25,05 кг на суму у розмірі 59 685,12 грн. Вказаний товар був переданий Покупцеві згідно видаткової накладної №Б9433 від 06.03.2020 та прийнятий Покупцем без жодних зауважень, що підтверджується підписом уповноваженої особи.

Отже, на виконання умов Договору, ТОВ «Імпера Груп» поставило, а ТОВ «ХВП «Спецкабель» прийняло товарів за видатковими накладними на загальну суму 123 445,08 грн.

Позивачем засобами електронного зв`язку було спрямовано ТОВ «ХВП «Спецкабель» рахунки на оплату, а саме рахунки № Б14336 від 24.01.2020 року на суму 64152,00 грн. та № Б14657 від 21.02.2020року на суму 59 400,00 грн., що були отримані ТОВ «ХВП «Спецкабель» 27.01.2020 року та 25.02.2020 року відповідно.

В свою чергу, Відповідачем здійснено часткову оплату Товару, а саме:

- 27.01.2020 у розмірі 20196,00 грн.;

- 24.02.2020 у розмірі 11880,00 грн.;

- 26.03.2020 у розмірі 20000,00 грн.;

- 23.04.2020 у розмірі 12172,76 грн.

Окрім того, позивачем було зазначено, що станом на 07.02.2020 за ТОВ "ХВП "Спецкабель" обліковувалась передплата за Договором у розмірі 391,20 грн.

А отже, у встановлені в Договорі строки, відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за ним рахується заборгованість за отриманий товар у розмірі 58805,12 грн.

З метою врегулювання спору, 19.02.2021 на адресу Відповідача була надіслана вимога про сплату заборгованості за вих. №157 від 14.01.2021 року, згідно якої Позивач вимагав сплатити грошові кошти за поставлений товар в сумі 58 805,12 грн., а також сплатити 4 007,11 грн. - інфляційних нарахувань та 1 956,28 грн. - 3% річних.

Однак, враховуючи те, що відповідачем заборгованість за отриманий товар погашена так і не була, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки №01/02/19 від 01.02.2019 в розмірі 68576,15 грн., з яких: 58805,12 грн. - сума основного боргу, 7107,99 грн. - сума інфляційного збільшення, 2663,04 грн. - сума 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 Господарського України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки № 01/02/19 від 01.02.2019 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 123445,08грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № Б9173 від 07.02.2020, № Б9210 від 11.02.2020, № Б9433 від 06.03.2020.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався в повному обсязі, внаслідок чого за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 58805,12 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу у розмірі 58805,12 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором поставки 01/02/19 від 01.02.2019.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 58805,12 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2663,04 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 7107,99 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 2663,04 грн. за період з 28.01.2020 по 12.07.2021 та інфляційні втрати у розмірі 7107,99 грн.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2663,04 грн. та інфляційних втрат у розмірі 7107,99 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське виробниче підприємство "Спецкабель" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111А, оф. 812, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРА ГРУП" (49098, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 159, ) основний борг за Договором поставки № 01/02/19 від 01.02.2019 у розмірі 58 805, 12 грн., інфляційні втрати у розмірі 7107,99 грн., 3 % річних у розмірі 2663,04 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРА ГРУП" (49098, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 159, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківське виробниче підприємство "Спецкабель" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111А, оф. 812, ).

Повне рішення складено "24" вересня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2816/21