ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа № 922/3133/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зог-Рітейл", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю Газ Енерго Сервіс, м. Харків
про стягнення 71821,34 грн.
за участю представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зог-Рітейл", м. Запоріжжя (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Газ Енерго Сервіс, м. Харків (далі за текстом - відповідач) суму збитків у розмірі 71821,34 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що на підставі умов договору постачання скрапленого газу № СГ-21/1 від 05.11.2019 позивач поставив відповідачу газ вуглеводний скраплений марки пропан-бутан автомобільний на загальну суму 1692427,72 грн., за який відповідач повністю розрахувався. При цьому відповідач в передбаченому законом порядку не зареєстрував податкові накладні на суму поставки 430928,02 грн, у т. ч. ПДВ 71821,34 грн, у зв`язку з чим позивач не отримав податковий кредит у розмірі 71821,34 грн. Позивач зазначає, що внаслідок зазначених обставин він зазначав збитків у розмірі не отриманого податкового кредиту.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено розгляд справи по суті на 13.09.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2021 розгляд справи відкладено на 27.09.2021.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2021.

Сторони на судове засідання 27.09.2021 своїх представників не направили, про причини неприбуття представників суд не повідомили, хоча судом вжито всіх передбачених законом з метою повідомлення останніх про дату, час та місце проведення судового засідання.

Позивач надіслав на електронну адресу суду клопотання (вх. № 6171 від 27.09.2021), в якому просив суд розглянути справу без участі свого представника, а також повідомив суд про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на адресу його державної реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копії ухвал від 09.08.2021 та від 13.09.2021, проте надіслані на адресу відповідача копії ухвал повернулись на адресу суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 103-106, 112-115).

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 05.11.2019 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір постачання скрапленого газу № СГ-21/1 (далі за текстом договір; а. с. 14-16), за умовами якого постачальник зобов`язався передавати партіями у власність покупцеві скраплений вуглеводний газ марки EN 589-2017 (далі товар), а покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору та/або додаткових угод (додатків) до нього.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно умов договору або рахунку постачальника про оплату. Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.6. договору сторони погодили, що прийом-передача товару проводиться сторонами на підставі видаткових та/або товарно-транспортних накладних та/або акту прийому - передачі за участю уповноважених представників сторін. Покупець приймає товар, шо поставляється по кількості, зазначеній у видаткових накладних (з підтвердженням CMR).

Пунктом 4.8 договору передбачено, що у разі, якщо постачальником направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну та така реєстрація була зупинена відповідно до вимог порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН затвердженого постановою КМ України № 117 від 21.02.2018, то постачальник зобов`язаний протягом 60 календарних днів, з дня наступного за днем отримання квитанції про зупинення реєстрації, вжити заходи щодо розблокування податкової накладної (надання копій документів на підтвердження господарської операції до ДФС) та надати покупцю докази вжиття таких заходів (копія повідомлення щодо подачі документів та квитанції про його прийняття).

У разі, якщо постачальником не вжито заходів з розблокування податкової накладної протягом 60 днів або за результатами розгляду копій документів рішенням комісії ДФС було відмовлено в реєстрації податкової накладної, постачальник зобов`язується в повному обсязі компенсувати покупцю суму недоотриманого податкового кредиту на 65 день з дня наступного за днем отримання квитанції про зупинення реєстрації або протягом 5 банківських днів з дня наступного за днем отримання рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної. Зазначена сума може бути утримана покупцем із сум, що підлягають виплаті постачальнику при остаточному розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, відповідач поставив позивачу газ на загальну суму 1692427,72 грн, за видатковими накладними: № РН-0000001 від 11.03.2020 (а. с. 17), № РН-0000002 від 18.03.2020 (а. с. 21), № РН-0000003 від 25.03.2020 (а. с. 24), № РН-0000004 від 13.06.2020 (а. с. 27) та № РН-0000005 від 16.06.2020 (а. с. 30), а також товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (а. с. 18-19, 22, 25, 28, 31).

Також матеріали справи свідчать про те, що позивач у повному обсязі розрахувався з відповідачем з поставлений останнім скраплений вуглеводний газ марки EN 589-2017, сплативши на користь останнього 1692427,72 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2082 від 06.03.2020, № 2116 від 13.03.2020, № 1932 від 05.06.2020, № 1988 від 15.06.2020, № 1989 від 16.06.2020 та № 2048 від 23.06.2020 (а. с. 33-38).

Як свідчать матеріали справи, підприємства позивача та відповідача є платниками податків на додану вартість.

При здійсненні поставок товару на адресу позивача та при отриманні передплати за товар, відповідачем були виписані та зареєстровані в ЄРПН наступні податкові накладні:

- № 1 від 06.03.2020 на суму 590900,30 грн., у т.ч. ПДВ 98483,38 грн.;

- № 2 від 13.03.2020 на суму 480731,11 грн., у т.ч. ПДВ 80121,85 грн.;

- № 2 від 15.06.2020 на суму 145796,30 грн., у т.ч. ПДВ 24299,38 грн.

- № 3 від 16.06.2020 на суму 44071,99 грн., у т.ч. ПДВ 7345,33 грн.

Податкові накладні № 1 від 06.03.2020, № 2 від 13.03.2020, № 2 від 15.06.2020 виписані на зарахування коштів на рахунок відповідача від позивача:

06.03.2020 - передплата в розмірі 590900,30 грн;

13.03.2020 - передплата в розмірі 480731,11 грн;

15.06.2020 - передплата в розмірі 145796,31 грн.

Також відповідач зареєстрував на позивача податкову накладну № 3 від 16.06.2020 на суму 44 071,99 грн., у тому числі ПДВ 7 345,33 грн.

Всього податкові накладні були зареєстровані на суму 1261499,70 грн., в той час як поставки були здійснені на суму 1692427,72 грн. При цьому, відповідачем не були зареєстровані податкові накладні на суму 430 928,02 грн., у тому числі ПДВ 71821,34 грн., що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість за липень та серпень 2020 року та скрін-шотом пошуку в M.E.Doc реєстру податкових накладних контрагента відповідача у даній справі.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача з претензією № 76 від 24.05.2021 (а. с. 75-85), в якій просив повідомити про дії щодо направлення та реєстрацію податкових накладних на суму 430928,02 грн, у т. ч. ПДВ 71821,34 грн, а також надати інформацію щодо події, на підставі якої виписана та зареєстрована податкова накладна № 3 від 16.06.2020 на суму 44071,99 грн., у т. ч. ПДВ 7345,33 грн. Однак, зазначена претензія не була отримана відповідачем та була повернута позивачу відділенням поштового зв`язку.

При зверненні до суду з позовом у даній справі позивач зазначає, що внаслідок не проведення відповідачем всупереч вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрації податкових накладних на суму 430928,02 грн. у т. ч. ПДВ 71821,34 грн. позивач був позбавлений можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 71821,34 грн.

Позивач вказує, що не отримавши податкового кредиту на суму 71821,34 грн. він з вини відповідача зазначав збитків в зазначеній сумі, а тому вважає що останній на підставі ст.. 22 ЦК України має йому ці збитки відшкодувати.

Обставини щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 71821,34 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

На підставі положень ст. 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17).

Відтак, cуд зазначає, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків та їх розмір. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, саме внаслідок бездіяльності відповідача, яка суперечить наведеним положенням ч. 201.10 ст. 201 ПК України, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а також скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 71821,34 грн.

Відтак вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, а відтак, наявні усі елементи складу господарського правопорушення. Отже в даному випадку наявні всі елементи складу господарського правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Крім того, в постанові Великої палати Верховного суду від 05.06.2019 по справі № 908/1568/18 суд дійшов висновку, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах, і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Натомість належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

До того ж, п. 4.8. укладеного між сторонами договору також передбачено, що у разі, якщо постачальником не вжито заходів з розблокування податкової накладної протягом 60 днів або за результатами розгляду копій документів рішенням комісії ДФС було відмовлено в реєстрації податкової накладної, постачальник зобов`язується в повному обсязі компенсувати покупцю суму недоотриманого податкового кредиту на 65 день з дня наступного за днем отримання квитанції про зупинення реєстрації або протягом 5 банківських днів з дня наступного за днем отримання рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної. Зазначена сума може бути утримана покупцем із сум, що підлягають виплаті постачальнику при остаточному розрахунку.

Таким чином, на підставі вказаної умови договору позивач має право вимагати від відповідача компенсацію в розмірі недоотриманого податкового кредиту також у разі повної бездіяльності відповідача щодо виконання законодавчого обов`язку про складання та реєстрацію податкових накладних.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, та стягнення суми заподіяних збитків в розмірі 71821,34 грн. з відповідача на користь позивача.

Крім того, за наслідками розгляду справи з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2270,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Газ Енерго Сервіс (адреса: 61072, м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд. 27-А, кв. 30; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зог-Рітейл" (адреса: 69097, м. Запоріжжя, вул. Сергієнка Василя, буд. 1, офіс 16; ) суму збитків у розмірі 71821,34 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "01" жовтня 2021 р.

Суддя О.І. Байбак