ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" вересня 2021 р. Cправа №902/421/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро", м.Київ

до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський", с.Війтівка Бершадського району Вінницької області

про стягнення 459585,4 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

23.04.2021 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" 459585,40 грн, з яких: 402394,80 грн - основний борг; 25406,60 грн - пеня; 7135,31 грн - 3% річних; 24648,69 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів. Ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №ТД 668 від 03.08.2018 в частині здійснення оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 28.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/421/21, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

02.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи свою процесуальну позицію останній зазначає наступне:

"Відповідно до п.2.2. Договору поставки № ТД 668 від 3 серпня 2018 року покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок Продавця вартість поставленої йому партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання партії товару, згідно накладних. Моментом отримання партії товару вважається момент підписання Покупцем видаткової накладної.

Таким чином, видаткова накладна № 8012 містить підпис про отримання товару не завірений печаткою покупця та без вказання правової підстави (довіреності) на отримання товару датована 22 листопада 2021 року.

Видаткова накладна № 816 містить підпис про отримання представником відповідача товару засвідчена печаткою відповідача та датована 5 лютого 2021 року.

Видаткова накладна № 7444 містить підпис про отримання представником відповідача товару за довіреністю засвідчена печаткою відповідача та датована 5 лютого 2021 року.

Видаткова накладна № 6641 містить підпис про отримання представником відповідача товару засвідчена печаткою відповідача та датована 5 лютого 2021 року.

З огляду на зміст п. 2.2 Договору поставки № ТД 668 від 3 серпня 2018 року прострочення покупцем виконання грошового зобов`язання з оплати поставленої йому продукції виникає починаючи з 31 дня з моменту підписання Покупцем видаткової накладної.

Таким чином наданий суду позивачем розрахунок кількості днів прострочки відповідачем грошового зобов`язання відображений у таблиці на сторінці 3 позовної заяви від 19 квітня 2021 року обрахований невірно, оскільки Позивачем кількість днів прострочення порахована усупереч пункту 2.2. Договору на який у позові посилається позивач. Відтак це потягло невірний (за кількістю днів прострочення) розрахунок позивача 3% річних та інфляційних нарахувань вказаний на сторінках 3-4 позовної заяви... .

На думку відповідача періодом за який можуть нараховуватись штрафні санкції становить шість місяців як це встановлено наведеною вище ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-ІV. Те ж стосується й інфляційних втрат які висунув позивач.

Таким чином сума штрафних санкцій нарахованих позивачем у позовній заяві не враховує граничний 6-місячний період визначений вище."

21.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача про зміну розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 423 123,94 грн, а саме: основного боргу - 354 394,80 грн, пені - 45 288,35 грн, 3 % річних - 9 527,84 грн, інфляційних нарахувань - 31 791,56 грн. Обґрунтовуючи вказані вимоги представник позивача зазначає, що розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу підлягає зменшенню на 48 000,00 грн, оскільки відповідачем 30.04.2031 здійснено часткову оплату боргу в розмірі 168 000,00 грн. При цьому позивачем також було поставлено відповідачу товар згідно видаткових накладних: №2994 від 30.04.2021 на суму 24 000,00 грн та №3115 від 07.05.2021 на суму 96 000,00 грн., який останнім не оплачений. Окрім того, слід зазначити, що відповідно до вказаної заяви відповідачем збільшено розмір вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань шляхом збільшення періоду їх нарахування, а саме - з початку прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати отриманого товару по 20.07.2021.

27.07.2021 судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про прийняття зазначеної заяви до розгляду та здійснення подальшого розгляду справи із врахуванням вимог, вказаних у ній. Окрім того судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.09.2021.

На визначену судом дату (20.09.2021) з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час його проведення останній повідомлений належним чином, шляхом оформлення відповідної телефонограми № 902/421/21/1584/21 від 27.07.2021.

Вказаний вид повідомлення узгоджується із приписами ч.6 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України.

Під час судового засідання, 20.09.2021, судом оголошено про вихід суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення по даній справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення суду (20.09.2021) представники сторін в судове засідання не з`явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.08.2018 між приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" (далі по тексту також - Покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" (далі по тексту також - продавець, позивач) укладено Договір поставки №ТД668 (далі по тексту також - Договір).

Згідно предмету Договору Продавець відповідно до умов цього Договору зобов`язується поставити кормові добавки, ветеринарні препарати, вакцини, біопрепарати, вітамінні та лікарські препарати, іншу ветеринарну продукцію ( далі - Товар), а Покупець - прийняти та оплатити Товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у видаткових накладних, що виписуються на кожну партію Товару (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору сторони узгодили, що найменування, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару буде визначатися Сторонами у видаткових накладних, які будуть формуватися Продавцем на підставі заявок Покупця з подальшим виставленням рахунків-фактур для здійснення оплати товару.

Відповідно до п.2.1. Договору ціна по кожному найменуванню і на кожну партію Товару вказується у рахунках - фактурах Продавця та в накладних на кожну партію Товару і містить у собі податок на додану вартість.

При цьому пунктом 2.2. Договору сторони передбачили, що покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок Продавця вартість поставленої йому партії Товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання партії Товару, згідно накладних. Моментом отримання партії Товару вважається момент підписання Покупцем видаткової накладної.

Зобов`язання Покупця щодо оплати Товару вважається виконаним з моменту зарахування грошових коштів за Товар на поточний рахунок Продавця (п.2.3. Договору).

Згідно п.3.5. Договору датою (моментом) поставки (передачі) товару вважається дата підписання видаткової накладної покупцем, що засвідчує прийняття товару покупцем від продавця.

За прострочення оплати за п.2.2. Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. При цьому пеня нараховується на весь період прострочення виконання Покупцем по оплаті Товару - до повного погашення заборгованості (п.6.4. Договору).

Пунктом 6.6. Договору сторони узгодили, що обов`язки за договором з боку Продавця вважаються виконаними з моменту передачі Товару Покупцю, а з боку Покупця - з моменту зарахування всієї суми за Товар на поточний рахунок Продавця та виплати збитків, % річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань зі сторони Покупця.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2018 (п. 9.1. Договору).

Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення строку його дії жодна із Сторін не заявила про розірвання даного Договору в письмовій формі (п. 9.2. Договору).

На виконання умов Договору позивачем поставлено на адресу відповідача обумовлений товар, на загальну суму 548194,48 грн, що підтверджується видатковими накладними: №8012 від 22.11.2019 на суму 102694,80 грн, №6641 від 08.10.2020 на суму 132972,00 грн, №7444 від 13.11.2020 на суму 129528,00 грн, №816 від 05.02.2021 на суму 63000,00 грн, №2994 від 30.04.2021 на суму 24000,00 грн, №3115 від 07.05.2021 на суму 96000,00 грн.

Однак, відповідач, на момент звернення позивача з даним позовом до суду, всупереч п.2.2. Договору, здійснив лише часткову оплату поставленого та прийнятого товару на суму 25800,00 грн.

Таким чином, несплата відповідачем вартості отриманого товару зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому суд враховує, що після відкриття провадження у даній справі, 30.04.2021, відповідачем на рахунок позивача сплачено кошти в сумі 168000,00 грн, які згідно листа №246 від 05.05.2021 ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський" зараховані в рахунок погашення заборгованості згідно Договору поставки №ТД668 від 03.08.2018.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як слідує із змісту п. 2.2. Договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 30 календарних днів з моменту отримання партії Товару, згідно накладних. При цьому моментом отримання партії Товару вважається момент підписання Покупцем видаткової накладної.

Таким чином, з огляду на наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків у повному обсязі за отриманий товар, суд вважає позовні вимоги про стягнення 354394,80 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

При цьому надаючи оцінку аргументам відповідача про відсутність на видатковій накладній №8012 від 22.11.2019 печатки покупця та правової підстави (довіреності) на отримання товару суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується і в пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, суд констатує, що під час розгляду справи судом було досліджено оригінали видаткових накладних та встановлено, що вони обопільно підписані сторонами та скріплені печатками товариств, однак, не вказано реквізитів довіреностей, осіб які отримували товар, додатково на видатковій накладній №8012 від 22.11.2019 відсутнє прізвища особи, яка вчинила підпис.

Слід зазначити, що вимоги норм законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому відповідач не заперечує проти автентичності відтисків печаток, здійснених на видаткових накладних, а також не наводить аргументації про втрату печаток, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі підприємства. Окрім того, представник ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський" також не заперечує факту отримання товару згідно видаткових накладних, які є предметом судового дослідження.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті товару). Отже надані позивачем видаткові накладні є належними та допустимими доказами.

Судом також розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

При цьому суд враховує, що сторонами в п. 6.2. Договору узгоджено міру відповідальності покупця за прострочення оплати вартості отриманого товару, зокрема сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми заборгованості, за кожен день прострочення. Окрім того, сторони також обумовлено, що пеня нараховується на весь період прострочення виконання зобов`язання покупцем по оплаті товару - до повного погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язань, визначених умовами Договору в частині сплати вартості отриманого товару, вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими.

При цьому вирішуючи питання щодо визначених позивачем періодів нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем не враховано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якого якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань (із врахуванням положення ч.5 ст. 254 ЦК України) за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що розмір інфляційних втрат становить 31097,94 грн, розмір пені дорівнює 45 081,55 грн, розмір 3% річних становить 9 487,53 грн.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, в сумах, визначених судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не подав до суду докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення нарахування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору відносно суми обґрунтованих позовних вимог підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул.Соборна, 200, с.Війтівка, Бершадський район, Вінницька обл., 24412, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" (вул.Академіка Туполєва, буд.23, м.Київ, 04128, ) 354 394,80 грн - заборгованості; 31097,94 грн - інфляційних втрат; 45 081,55 грн - пені; 3% річних - 9 487,53 грн та відшкодування судового збору - 6 600,93 грн.

3. В позові в частині стягнення 40,31 грн - 3 % річних; 206,80 грн - пені та 693,62 грн інфляційних втрат - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник рішення суду направити на електронні адреси сторін: позивача (www.svitagro.com.ua), відповідача (), представника відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30 вересня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи