ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа № 922/2523/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми", м. Суми
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
про стягнення 1729472,59 грн
за участю представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача - Сумцова Н.В. (довіреність № 831 від 22.02.2021).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Суми", м. Суми (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (далі за текстом - відповідач) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1729472,59 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 182 від 06.05.2020 щодо повного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2523/21; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.07.2021.

Протокольною ухвалою від 26.07.2021 підготовче судове засідання відкладено на 16.08.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 днів та відкладено його на 13.09.2021.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх. № 18844 від 12.08.2021), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з посиланням на те, що рахунок на оплату за спожиту електричну енергію виставлений позивачем лише після припинення дії договору, у зв`язку з чим оплата за договором, що не діє, суперечить положенням ст. 48 Бюджетного кодексу України та є неможливою. Також відповідач зазначає, що на сьогодні він не має кошторисних призначень на погашення існуючої заборгованості.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. № 19386 від 18.08.2021) в якому наполягає на задоволенні заявленого позову, та зазначає, що відповідно до обраної відповідачем комерційної пропозиції оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; що сума переплати/недоплати споживача визначається після завершення звітного розрахункового періоду, а тому рахунок, який виставлений відповідачу до сплати за березень датується 31.03.2021, а отримує відповідач такий рахунок пізніше, адже споживач знаходиться в іншому місті; що укладений між сторонами договір діє до проведення взаєморозрахунків між сторонами.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27.09.2021.

На судове засідання 27.09.2021 прибув представник відповідача, який просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивач на судове засідання свого представника не направив, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Оскільки неявка на судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, і останній надіслав на адресу суду відповідне клопотання, суд вважає за необхідне розглядати справи за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 06.05.2020 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 182 (далі за текстом договір; а. с. 11-14), за умовами якого учасник (позивач у даній справі) постачає електричну енергію (код за ДК 021:20 5 електрична енергія (постачання електричної енергії), як різновид товару для забезпечення потреб замовника (відповідача у даній справі), а замовник оплачує учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Сторони уклали цей договір для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави в особі замовника (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору ціна договору на період з 06.05.2020 по 31.12.2020 згідно з обсягами державного бюджетного фінансування становить 66802000 грн 00 коп. (шістдесят шість мільйонів вісімсот дві тисячі гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 11133666 грн 67 коп. (одинадцять мільйонів сто тридцять три тисячі шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок), в т. ч. за рахунок:

- бюджетних коштів 17843000 грн (з ПДВ);

- відшкодування від суб`єктів господарювання 48959000 грн (з ПДВ).

За змістом п. 4.1 договору розрахунки замовника за електричну енергію здійснюється на підставі виставленого учасником рахунка, акта про використану електричну енергію та акта приймання-передачі електричної енергії протягом 60 календарних днів.

Відповідно до п. 5.1 договору строк (термін) постачання електричної енергії: до 31.12.2020. Період поставки: з дати підписання договору по 31.12.2020 (включно).

Пунктом 11.1 договору встановлено: цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Згідно з п. п. 1-2 додаткової угоди № 7 від 29.12.2020 до договору (а. с. 26) згідно з п. 12.1 договору про постачання електричної енергії споживачу № 182 від 06.05.2020 сторони дійшли згоди продовжити термін дії цього договору, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами. Дія цієї додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01.01.2021 по 31.03.2021.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав умови договору здійснивши поставку відповідачу електричної енергії в обумовлених договором обсягах.

Зазначені обставини підтверджуються підписаним Сторонами актом прийняття - передавання товарної продукції - активної електричної енергії № 182/52436/1 від 31.03.2021 листом АТ "Українська залізниця" Філії "Енергозбут" ВП "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" від 17.06.2021 № ЕЕЦ-17/2276 та Додатком № 10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з інформацією щодо фактичних (звітних) обсягів купівлі електричної енергії від АТ "Харківобленерго" про обсяги фактичного споживання електричної енергії в березні.

Як свідчать матеріали справи в березні 2021 відповідачем було фактично спожито 1931116 кВт*год.

Згідно п. 4.13. Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі. В свою чергу споживач, у відповідності з комерційною пропозицією № 1 ВПт, має здійснити оплату рахунку та акту прийняття -передавання електроенергії протягом 60 календарних днів з моменту його підписання сторонами.

За березень 2021 за спожиту електричну енергію відповідачу було нараховано до сплати 5777678,15 грн. З урахуванням боргу за попередній розрахунковий період, позивачем був виставлений відповідачу рахунок № 182/52436/1 від 31.03.2021 з сумою до сплати 8070063,83 грн.

Однак, відповідач даний рахунок оплатив лише частково, а саме на загальну суму 6340591,24 грн. (14.04.2,51 грн. та 20.05.2,73 грн.).

Решту боргу за спожиту активну електричну енергію на суму 1729472,59 грн. відповідач не сплатив.

В судовому засіданні 27.09.2021 представник відповідача визнав факт поставки позивачем електричної енергії в березні 2021 року в відповідних обсягах та факт наявності боргу за спожиту електричну енергії в сумі 1729472,59 грн., проте зазначив що несплата боргу мала місце з огляду на відсутність у відповідача бюджетних асигнувань на її оплату.

Обставини щодо стягнення боргу за спожиту електричну енергії в сумі 1729472,59 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 1729472,59 грн підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростований. Строк виконання зобов`язань з її оплати визначено умовами договору, та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1729472,59 грн заборгованості.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на її оплату не звільняють останнього від обов`язку її оплати. Європейський суд з прав людини у пункті 48 рішення від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" та в пункті 40 рішення від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18. Відтак, доводи Відповідача щодо неможливості виконати грошове зобов`язання по оплаті за спожиту електроенергію через недостатність бюджетних асигнувань, суперечать як позиції Європейського Суду з прав людини, так позиції судів касаційної інстанції з цього питання.

За наслідками розгляду справи, урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 25942,09 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (адреса: 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" (адреса: 40004, м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35; код ЄДРПОУ 41884,59 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію;

25942,09 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "28" вересня 2021 р.

Суддя О.І. Байбак