РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.08.2021Справа № 910/1417/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК"

до Приватного підприємства "Експерт Секьюріті"

про визнання частини правочину недійсною

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники:відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРК" з позовом до Приватного підприємства "ЕКСПЕРТ СЕКЬЮРІТІ" про визнання частини правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача п. 8.3 Договору підряду, суперечить законодавству України в зв`язку із чим підлягає визнанню судом недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/1417/21 та призначено підготовче засідання на 05.03.2021.

05.03.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.03.2021 відкладено підготовче засідання на 02.04.2021.

02.04.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 23.04.2021.

Ухвалою суду від 17.05.2021 розгляд справи призначено на 30.06.2021.

30.06.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано пояснення по справі.

30.06.2021 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 призначено розгляд справи на 03.08.2021.

В судове засідання 30.08.2021 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 30.08.2021 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

В судовому засіданні 30.08.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом з`ясовано наступне.

06.12.2018 між ТОВ «ТРК», як Замовником та ПП «ЕКСПЕРТ СЕКЬЮРІТІ», як Підрядником, було укладено договір підряду № ЕС-06/12/18 (далі по тексту - Договір).

У відповідності до умов Договору Підрядник взяв на себе зобов`язання виконати підрядні роботи з улаштування системи димовидалення за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, 4-ий, 7-ий та 9-ий поверхи (далі - Об`єкт).

Відповідно до п. 8.3 Договору: «За порушення строків проведення розрахунків за Договором (окрім оплати авансового платежу) Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,3 % від розміру прострочених розрахунків за кожен день такої затримки».

Позивач зазначив, що на його думку, пункт 8.3 Договору суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, у зв`язку із чим Частина Правочину підлягає визнанню судом недійсним згідно з вимогами стст. 203, 215, 216, 217 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦКУ).

Згідно з ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 р. визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 р. відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Частина 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлює, що «Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача грошових коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з абзацом 2 частини 2 ст. 551 ЦКУ «Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом». При цьому частина 3 ст. 549 ЦКУ встановлює, що «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про необхідність зазначити, що, Цивільним кодексом України та іншим актам цивільного законодавства встановлена імперативна норма, яка забороняє сторонам господарських договорів встановлювати пеню за порушення грошових зобов`язань в розмірі більшому від подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2. Визнати недійсною частину правочину - пункт 8.3 Договору підряду від 06.12.2018 №ЕСС-06/12/18, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРК», як замовником та Приватним підприємством «ЕКСПЕРТ СЕКЬЮРІТІ», як підрядником, з моменту укладення вказаного Договору.

3. Стягнути із Приватного підприємства «ЕКСПЕРТ СЕКЬЮРІТІ» (03118, м. Київ, проспект В. Лобановського, 150-А, офіс 82, ідентифікаційний код 34690962) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 4, ідентифікаційний код 30370381) судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.09.2021

Суддя В.І. Мельник