РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2021Справа № 910/10388/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Базиссервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Країна ТВ"

про стягнення 36 918,28 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Базиссервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Країна ТВ" про стягнення 36 918,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір телекомунікаційних послуг №78866 від 11.12.2020 року.

Відповідач заборгував позивачу оплату наданих послуг за договором за період з січня 2021 року по червень 2021 року, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача: основний борг в розмірі 36 000,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 709,20 грн., 3% річних в розмірі 209,08 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

09.07.2021 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №010 (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.07.2021 року, а саме: 03035, місто Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, будинок 45, офіс 705.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 16.07.2021 р. повернута до суду у зв`язку з: «неправильно зазначено (відсутня адреса одержувача)».

Судом враховано, що станом на 29.09.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса відповідача не змінилась та адресою місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю "Країна ТВ" є: 03035, місто Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, будинок 45, офіс 705.

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" №270 від 05.03.2009р., рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення їх до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо їх належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про час та місце розгляду справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/10388/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

11 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Базиссервіс" (оператор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Країна ТВ" (замовник) укладено договір телекомунікаційних послуг № 78866.

Відповідно до п.1.1 договору оператор надає замовнику, а замовник приймає та сплачує операторові наступні послуги (надалі - послуги):

1.1.1 оператор надає, а замовник приймає та сплачує операторові телекомунікаційні послуги з приймання та передавання сигналу зображень та звуків (далі - ретрансляція) телерадіопрограми SONATA TV, яка має логотип - «SONATA TV» у власній та/або орендованій телекомунікаційній мережі у м. Києві, програмні послуги в якій надаються під торгівельною маркою «МІСТО-ТВ».

1.1.2 сторони домовились, що ретрансляція телерадіопрограми замовника здійснюється оператором у аналоговому та цифровому форматі, за технологією аналогової та цифрової частотної модуляції.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Договір може бути продовжений на новий строк за взаємною згодою сторін, шляхом підписання додаткової угоди про продовження строку дії договору.

Згідно з п.6.1 договору всі платежі здійснюються в національній валюті України.

Щомісячна вартість користування послугою складає 6000,00 (шість тисяч) гривень 00 коп., в т.ч. ПДВ 1000,00 грн. (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору оплата послуг за цим договором здійснюється на підставі повної передоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок оператора не пізніше 20 числа місяця, за який здійснюється оплата.

Замовник сплачує оператору одноразовий платіж за роботи по підключенню до послуги в мережі оператора в термін до 3-х робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку-фактури. Вартість робіт по підключенню до послуги в мережі оператора складає 6000,00 (шість тисяч) гривень 00 коп., в т.ч. ПДВ 1000,00 грн. (п.3.4 договору).

Згідно з п.3.5 договору надання оператором послуг оформляється відповідним актом, що підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками. Ці акти оформляються не пізніше десяти днів з моменту закінчення розрахункового періоду, який дорівнює одному календарному місяцю.

На виконання умов договору, позивачем надано відповідачу послуги на підтвердження чого надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- №00000247 від 31.12.2020 року на суму 6 000,00 грн. (підключення до мережі),

- №00000246 від 31.12.2020 року на суму 4 054,52 грн. (ретрансляція в мережі за грудень 2020р.),

- №00000003 від 31.01.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за січень 2021р.),

- №00000026 від 28.02.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за лютий 2021р.),

- №00000047 від 31.03.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за березень 2021р.),

- №00000053 від 30.04.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за квітень 2021р.),

- №00000096 від 31.05.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за травень 2021р.),

- №00000115 від 30.06.2021 року на суму 6 000,00 грн. (ретрансляція в мережі за червень 2021р.).

Вищезазначені акти підписані тільки позивачем.

Також, в матеріалах справи наявні рахунки-фактури на оплату виставлені позивачем, а саме:

- №Б-00000245 від 11.12.2020 року на суму 6 000,00 грн.,

- №Б-00000001 від 01.01.2021 року на суму 6 000,00 грн.,

- №Б-00000024 від 01.02.2021 року на суму 6 000,00 грн.,

- №Б-00000047 від 17.03.2021 року на суму 6 000,00 грн.,

- №Б-00000111 від 01.06.2021 року на суму 6 000,00 грн.,

Як зазначено позивачем, на адресу відповідача позивачем надсилалися листи з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунки-фактури за січень-квітень 2021 року, на підтвердження чого надано копії згрупованих відправлень Укрпошта стандарт (форма 103 А) за відповідні місяці.

Окрім того, 21.04.2021 року позивачем повторно направлено на юридичну адресу відповідача акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: №00000246 від 31.12.2020 року за ретрансляцію в мережі за грудень 2020р., №00000247 від 31.12.2020 року за підключення до мережі, №00000003 від 31.01.2021 року за ретрансляцію в мережі за січень 2021р., №00000026 від 28.02.2021 року за ретрансляцію в мережі за лютий 2021р., №00000047 від 31.03.2021 року за ретрансляцію в мережі за березень 2021р., №00000053 від 30.04.2021 року за ретрансляцію в мережі за квітень 2021р. та рахунки-фактури, а саме: №Б-00000245 від 11.12.2020 року, №Б-00000001 від 01.01.2021 року, №Б-00000024 від 01.02.2021 року, №Б-00000047 від 17.03.2021 року, що підтверджується листом вих. №8 від 21.04.2021р., описом вкладення у цінний лист №138 від 21.04.2021, накладною Укрпошти №138 від 21.04.2021.

Акт здачі-прийняття робіт №00000096 від 31.05.2021 року позивачем направлено відповідачу 31.05.2021 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №536 від 31.04.2021, накладною Укрпошти №536 від 31.04.2021 та фіскальним чеком від 31.05.2021.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №00000115 від 30.06.2021 року за ретрансляція в мережі за червень 2021р. та рахунок-фактура №Б-00000111 від 01.06.2021 року позивачем направлено відповідачу 14.06.2021 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №428 від 14.06.2021, накладною Укрпошти №428 від 14.06.2021.

Як зазначено позивачем, будь-яких листів або претензій із зауваженнями щодо якості та/або об`єму наданих послуг від відповідача на адресу позивача засобами поштового або іншого зв`язку не надходило, відповідачем отримані акти виконаних робіт також не були повернуті.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.3.3 договору оплата послуг за цим договором здійснюється на підставі повної передоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок оператора не пізніше 20 числа місяця, за який здійснюється оплата.

Відповідно до п.3.3 договору оплата послуг за цим договором здійснюється на підставі повної передоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок оператора не пізніше 20 числа місяця, за який здійснюється оплата.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 11.12.2020 року здійснив оплату послуг за підключення в розмірі 6 000,00 грн. та за ретрансляцію мережі в розмірі 4 065,52 грн., що підтверджується банківською випискою позивача за період з 11.12.2020 по 11.12.2020.

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 36 000,00 грн. за період з січня 2021 року по червень 2021 року.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 36 000,00 грн. (за період січень 2021 року - червень 2021 року включно) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 709,20 грн. та три проценти річних в розмірі 209,08 грн. станом на 24.06.2021 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат в розмірі 709,20 грн. та трьох процентів річних в розмірі 209,08 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення відповідача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8 400,00 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, на підтвердження понесення цих витрат, позивачем надано:

- договір про надання правової допомоги №1/27.05.2021 від 27.05.2021, укладений між ТОВ «Базиссервіс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «A&B ADVOCATES» (адвокатське об`єднання), відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язане здійснювати надання правової допомоги в інтересах клієнта та відповідно до законодавства України. Клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському об`єднанню гонорар за надання правової допомоги у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), які є невід`ємною частиною договору, шляхом сплати виставлених адвокатським об`єднанням рахунків за правову допомогу;

- додаткову угоду №1 від 04.06.2021 до договору №1/27.05.2021 від 27.05.2021, в якій визначено, що на виконання п.1 розділу 3 «Гонорар» договору, сторони узгодили суму та порядок оплати замовлення за надання правової допомоги, яка полягає у підготовці позовної заяви до ТОВ «Країна ТВ» про стягнення заборгованості за договором телекомунікаційних послуг №78866 від 11.12.2020р. та в подальшому комплексному представництві клієнта в Господарському суді міста Києва з розгляду даної позовної заяви, у розмірі 8 400,00 грн. без ПДВ. Виїзди адвоката на судові засідання по розгляду зазначеної позовної заяви додатково не оплачуються. Оплата здійснюється клієнтом протягом 5 робочих днів з моменту підписання додаткової угоди;

- звіт № 1 про надання правової допомоги за договором №1/27.05.2021 від 27.05.2021, від 09.06.2021в якому зазначено, що у період з 01 червня 2021 року по 09 червня 2021 року за завданням клієнта надано послуги: підготовка позовної заяви до ТОВ «Країна ТВ» про стягнення заборгованості за договором телекомунікаційних послуг №78866 від 11.12.2020р. - 7 год., підготовка матеріалів справи для подання до суду - 1 год., всього на загальну суму 8 400 грн. (з розрахунку 1 050,00 грн. - вартість 1 години витраченого часу адвоката);

- акт прийому-передачі наданої правової допомоги №1 від 09.06.2021 року на загальну суму 8 400,00 грн.;

- рахунок на оплату №1 від 09.06.2021 року на суму 8 400,00 грн.;

- платіжне доручення №738 від 14.06.2021 року на суму 8 400,00 грн.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №000655 від 15.07.2019 року на ім`я Щербини Марії Сергіївни.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.

Будь-якого клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи не надано.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку позовної заяви, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, а також те, що жодних заперечень від відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду не надходило, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення витрат на послуги адвоката підлягають задоволенню в розмірі 8 400,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Країна ТВ" (03035, місто Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, будинок 45, офіс 705, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Базиссервіс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, будинок 48, нежиле приміщення/В ЛІТ.А/, ідентифікаційний код 33262062) основний борг в розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 209 (двісті дев`ять) грн. 08 коп., інфляційні втрати в розмірі 709 (сімсот дев`ять) грн. 20 коп., судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 400 (вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий