ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" вересня 2021 р. Справа № 916/2878/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

дослідивши матеріали заяви від 23.09.2021р. за вх.№2-1188/21 Товариство з обмеженою відповідальністю МАМОТІ (65020, м.Одеса, вул.Кузнечна, буд.23) до Товариства з обмеженою відповідальність СПЕЦРАЕНЕРГОСОЛ (65101, м.Одеса, вул.Героїв Крут, буд.19/21) про застосування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2021р. за вх.№2973/21 до Господарського суду Одеської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю МАМОТІ до Товариства з обмеженою відповідальність СПЕЦРАЕНЕРГОСОЛ про стягнення 1520000,00грн. грошових коштів, які були перераховані відповідачу у якості передплати за договорами №29/09-2020 від 29.09.2020р., №МЗ/ЕС/ЕО від 08.10.2020р.

Разом із позовом Товариство з обмеженою відповідальністю МАМОТІ подало заяву від 23.09.2021р. за вх.№2-1188/21 про застосування заходів забезпечення позову, де просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких фінансових установах, та які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕЦРАЕНЕРГОСОЛ» (код за ЄДРПОУ - 42024668), в тому числі на рахунку НОМЕР_1 та інших рахунках, які будуть виявлені в ході виконавчого провадження, в межах ціни позову у розмірі 1520000,00грн.

В обґрунтування заяви про застосування заходів забезпечення позову заявник вказав, те що для ефективного поновлення порушених прав та законних інтересів позивача необхідно застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких фінансових установах, та належать відповідачу, в тому числі ті, що будуть виявлені в ході виконавчого провадження, в межах ціни позову у загальному розмірі 1520000,00грн. Необхідність застосування судом заходів забезпечення позову заявник обумовлює наступним.

Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ, зареєстрований статутний капітал відповідача становить 10000,00грн., що у 152 рази менше за визначену ціну позову та є не достатнім для задоволення вимог позивача у випадку присудження судом до стягнення вказаної грошової суми навіть з урахуванням можливого відкриття провадження про банкрутство відповідача. Позивач зазначає, що у провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/2824/21 про стягнення з відповідача грошових коштів за поставлений товар за позовом ТОВ «Каблекс-Україна», а також наразі у автоматизованій системі виконавчого провадження наявна інформація про відкрите виконавче провадження стосовно відповідача про стягнення грошових коштів на користь ГУ ДПС в Одеській області. Оскільки відповідач не виконує свої договірні зобов`язання на системній основі та є системним порушником податкової дисципліни, на думку позивача є очевидним той факт, що без вжиття заходів забезпечення позову у відповідача на рахунках не буде жодних коштів чи майна, на яке б можна було звернути стягнення на виконання рішення суду у цій справі. Далі позивач вказує, що у відповідача відсутнє на праві власності нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення для забезпечення виконання рішення суду, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Виконання в майбутньому судового рішення у заначеній справі на думку заявника безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та дослідивши матеріали позову, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак положення даної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Зі змісту наведеного вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018р. у справі № 917/1390/17.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову з підстав невиконання відповідачем умов договорів №29/09-2020 від 29.09.2020р., №МЗ/ЕС/ЕО від 08.10.2020р. та ухиленням останнього від повернення позивачу коштів у розмірі 1520000,00грн.

Між тим, на думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів. Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову, зокрема доказів вчинення відповідачем дій з виведення грошових коштів з рахунків в банківських установах. Так, обов`язок доведення наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову покладено чинним ГПК на заявника, однак, заявником наявність цих обставин не доведено суду.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву ТОВ МАМОТІ про застосування заходів забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю МАМОТІ про застосування заходів забезпечення позову від 23.03.2021р. за вх.№2-1188/21.

2. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 24.09.2021р. та згідно ч.2 ст.254, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук