ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2021 р. Cправа № 902/741/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ", вул. Народного Ополчення, буд. 26-А, кім. 112-124, м. Київ, 03151, код - 35370894

до: Приватного акціонерного товариства "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ", вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412, код - 04366719

про стягнення 380 284,00 грн

В С Т А Н О В И В :

19.07.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 116 від 15.07.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" до Приватного акціонерного товариства "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" про стягнення 380 284,00 грн заборгованості з яких, 303 861,40 грн основного боргу, 44 374,03 грн інфляційних втрат, 23 015,57 грн 3% річних, 9 033,00 грн пені за договором поставки товару № 11/19 від 09.01.2019 року.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року відкрито провадження справі № 902/741/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Сторонам встановлено строки на вчинення процесуальних дій до 23.08.2021 року.

Зазначену ухвалу сторонам надіслано засобами електронного зв`язку за наступними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідачу також засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідачем отримано зазначену ухвалу суду 28.07.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №580, яке наявне у матеріалах справи.

Сторони також не клопотали про продовження процесуальних строків внаслідок застосованих Кабінетом Міністрів України карантинних заходів.

Отже, сторін завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, повідомлено про розгляд справи.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (Рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи отримання сторонами ухвали суду про відкриття провадження у справі, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, з огляду на наявність доказів завчасного її отримання, суд вирішив розглянути справу за наявними доказами.

В обґрунтування заявлених позовних позивач зазначає про те, що 09.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" та Приватним акціонерним товариством "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" укладено договір поставки товару № 11/19.

У зв`язку з неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" умов договору поставки товару № 11/19 від 09.01.2019 року, утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх прав Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" звернулось з позовом до суду про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" 380 284,00 грн заборгованості з яких: 303 861,40 грн основного боргу, 44 374,03 грн інфляційних втрат, 23 015,57 грн 3% річних, 9 033,00 грн пені.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає про некоректність розрахунку позивача; вказує на те, що штрафні санкції та інфляційні нараховані поза межами граничного 6-місячного строку згідно ч. 6 ст. 232 ГК України; також вказує про сплив позовної давності щодо частини заявлених позовних вимог.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву вказує на те, що у відзиві не зазначено обґрунтованих заперечень щодо позову; доводи щодо невірності розрахунку є вигаданими та не відповідають фактичним обставинам та дійсності. Крім того, у відповіді на відзив позивач уточнив попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які він поніс і очікує понести, в зв`язку з розглядом справи та які складаються з: 5 704,26 грн. судового збору та 9 093,17 грн. витрат на правову допомогу, всього - 14 797,43 грн.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 09.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" (Покупець) укладено договір поставки товару № 11/19, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю певний товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Предметом постачання є ветеринарні препарати (надалі Товар). Ціна на Товар вказується в рахунку-фактурі, яка є невід`ємною частиною договору. Передача Товару від Постачальника Покупцю здійснюється на основі довіреностей від Покупця та підтверджується видатковими накладними, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2. Договору).

У зв`язку з тим, що неможливо наперед визначити кількість, асортимент Товару, Сторони домовились про те, що вказані обов`язкові умови цього Договору визначатимуться за узгодженням сторін безпосередньо перед замовленням Товару, що є в наявності у Постачальника, та відображатимуться у видатковій накладній (п. 1.3. Договору).

Кількість та асортимент Товару передбачається у видаткових накладних на кожну окрему поставку (п. 2.1. Договору).

Ціна Товару вказується в рахунку-фактурі і вказується в видатковій накладній. Ціна формується у національній валюті України (п. 4.1. Договору).

Розрахунок за кожну поставлену партію Товару здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України протягом 21-го (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання Товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який визначений у цьому Договорі (п. 5.1. Договору).

Відвантаження Товару проводиться на умовах СІР відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС 2010". Датою постачання Товару вважається дата відвантаження Товару зі складу Постачальника, що підтверджується видатковою накладною (п. 6.1. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021 року (п. 7.1. Договору).

За порушення умов даного Договору винна Сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього Договору (п. 8.1. Договору).

За невиконання визначених цим Договором умов, що є застосовним до цього Договору, до винуватої Сторони застосовуються штрафні санкції: пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ, діючих на момент прострочених платежів, або від суми прострочених поставок за кожний день прострочень (п. 8.4 Договору).

На виконання умов договору, за період з 09.01.2019 року по 03.08.2020 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 525 120,80 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними за вказаний період, довіреностями відповідача на отримання товару, податковими накладними та обопільно підписаним актом звірки взаєморозрахунків станом на 09.12.2020 року.

Відповідач, в свою чергу, за отриманий товар розрахувався частково, сплативши позивачу 1 221 259,40 грн.

Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки товару № 11/19 від 09.01.2019 року відповідач заборгував позивачу 303 861,40 грн.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому, на момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості відповідачем до суду не подано.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 303 861,40 грн боргу за поставлений товар за договором поставки товару № 11/19 від 09.01.2019 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

При цьому, судом не приймаються заперечення відповідача, оскільки наведені у відзиві доводи не спростовують заявлених позовних вимог та відповідно не звільняють відповідача від виконання зобов`язань за договором; крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного альтернативного розрахунку заборгованості та штрафних санкцій.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 44 374,03 грн інфляційних втрат, 23 015,57 грн 3% річних, 9 033,00 грн пені.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Так, п. 8.4 Договору сторони обумовили, що за невиконання визначених цим Договором умов, що є застосовним до цього Договору, до винуватої Сторони застосовуються штрафні санкції: пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ, діючих на момент прострочених платежів, або від суми прострочених поставок за кожний день прострочень.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України).

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 5.1. Договору, розрахунок за кожну поставлену партію Товару здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України протягом 21-го (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання Товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який визначений у цьому Договорі.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних, суд встановив, що він здійснений в межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 44 374,03 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, щодо доводів відповідача про сплив позовної давності стосовно позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України).

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду зі згаданим позовом 15.07.2021 року (позовну заяву здано на відправку до органу поштового зв`язку 15.07.2021 року). При цьому, нарахування пені позивачем здійснено починаючи з 15.07.2020 року.

Відтак, за наведених обставин та положень закону, строк позовної давності в частині вимог про стягнення пені не є пропущеним, в зв`язку з чим заява відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Поряд з цим, у розрахунку 3% річних та пені позивач припустився помилок та не врахував положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, щодо дати виникнення прострочення зобов`язання.

А саме: при нарахуванні 3% річних - за видатковими накладними від 01.03.2019 року та від 03.08.2020 року; при нарахуванні пені - за видатковою накладною від 03.08.2020 року.

Зокрема, за видатковою накладною від 01.03.2019 року останнім днем виконання зобов`язання було 22.03.2019 року, тому прострочення мало місце, починаючи з 23.09.2019 року.

Тому, позивачем протиправно нараховано 24,36 грн - 3% річних.

Також, за видатковою накладною від 03.08.2020 року останнім днем виконання зобов`язання було 25.08.2020 року (оскільки 24.08.2020 року вихідний день, тому граничний строк виконання зобов`язання перенесено на наступний робочий день), тому прострочення мало місце, починаючи з 26.08.2020 року.

Тому, позивачем протиправно нараховано 25,39 грн - 3% річних.

Судом також перевірено нарахування пені у межах передбаченого ч. 6 ст.232 ГК України шестимісячного строку та з урахуванням річного строку позовної давності (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України).

Встановлено правомірність розрахунків за видатковою накладною від 20.05.2020 року за період з 15.07.2020 по 11.12.2020 рр., оскільки прострочення мало місце з 11.06.2020 року (період нарахування обмежено 6 місяцями); позивачем направлено позов дот суду поштою 15.07.2021 року, тому обчислення пені 3 15.07.2020 року здійснено у межах строків позовної давності.

Однак, за видатковою накладною від 20.07.2020 року, правомірно визначивши початок прострочення з 11.08.2020 року, позивачем нараховано пені по 15.02.2021 року, при граничному періоді нарахування (ч. 6 ст.232 ГК України) до 11.02.2021 року.

Тому, позивачем протиправно нараховано 80,02 грн - пені.

Крім того, за видатковою накладною від 03.08.2020 року останнім днем виконання зобов`язання було 25.08.2020 року (оскільки 24.08.2020 року вихідний день, тому граничний строк виконання зобов`язання перенесено на наступний робочий день), тому прострочення мало місце, починаючи з 26.08.2020 року.

Тому, позивачем протиправно нараховано 54,44 грн - пені.

Суд також зауважує, що встановлені позивачем недоліки у розрахунку не впливають на розмір вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі: 22 965,82 грн - 3% річних та 8 898,54 грн - пені.

Тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 49,75 грн - 3% річних та 134,46 грн пені.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного розрахунку заборгованості, доказів повної сплати боргу тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" підлягає частковому задоволенню.

Стосовно вирішення питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне призначити окреме судове засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст .ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412, код - 04366719) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" (вул. Народного Ополчення, буд. 26-А, кім. 112-124, м. Київ, 03151, код - 35370894) 303 861,40 грн - основного боргу, 44 374,03 грн - інфляційних втрат, 22 965,82 грн - 3% річних та 8 898,54 грн - пені.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕТ" в частині вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ПТАХОКОМБІНАТ "БЕРШАДСЬКИЙ" 49,75 грн - 3% річних та 134,46 грн - пені.

4. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 13.10.2021 року о 09:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, зал № 1).

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2021 р..

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Народного Ополчення, буд. 26-А, кім. 112-124, м. Київ, 03151)

3 - відповідачу (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412)