ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2021 р. м. Рівне
Справа № 918/738/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення коштів у сумі 9 004 грн 23 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Військова частина, відповідач) про стягнення коштів у сумі 9 004 грн 23 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач внаслідок неналежного виконання п. 2.1, укладеного між Товариством та Військовою частиною, Договору постачання природного газу від 30 січня 2019 року № 9630/19-ТЕ(Т)-28 повинен сплатити Товариству збитки, нараховані на підставі п. 3.13. та 5.7. вказаного договору та п. 1 Розділу VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496.

Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно яких позивач вказує, що поніс витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року позовну заяву Товариства від 20.07.2021 р. № 39/5-5079-21 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено частково та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи призначено на 27 вересня 2021 року.

3 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшло клопотання про виправлення описки (а.с. 78-77), в якому останній просив виправити описку у вступній частині ухвали суду від 02.09.2021 р., вказавши замість "про стягнення коштів у сумі 9 004 грн 53 коп." правильним "про стягнення коштів у сумі 9 004 грн 23 коп.".

Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року клопотання представника Товариства про виправлення описки задоволено та виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 2 вересня 2021 року у справі № 918/738/21.

24 вересня 2021 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позов (а.с. 87-91), в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема відповідач зазначив, що ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" не встановлює обов`язку споживача з відшкодування шкоди постачальнику. Договір від 30.01.2019 року № 9630/19-ТЕ-18 укладено відповідно до Примірного договору, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2018 р. № 867, в якому відсутні положення щодо права постачальника на вимогу збитків. Законодавчі акти не регулюють питання щодо виплати таких збитків, крім того порушенням на ринку природного газу за п. 3 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про ринок природного газу" є використання природного газу споживачами у обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками. Пункт 1 розділу VI Правил постачання природного газу не містить положень про збитки, які просить стягнути позивач. На думку відповідача, позивач жодних доказів понесення збитків за невикористання замовленого відповідачем об`єму природного газу у березні, квітні 2019 року не надав. Крім того, як зазначив відповідач, Споживач, тобто Військова частина не набула права власності на ту різницю об`єму газу, яку Постачальник не поставив Споживачу, що підтверджується актами прийому-передачі газу.

У судове засідання 27 вересня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце даного засідання повідомлялися належним чином. В той час, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 27 вересня 2021 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - Споживач) укладено договір постачання природного газу № 9630/19-ТЕ(Т)28 далі - Договір, а.с. 28-36), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" змінено тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

За пунктом 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Cпоживачу в період з 1 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 150 000 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях о (тис.куб.м.): лютий - 70 000, березень - 65 000, квітень - 15 000.

Пунктом 3.13 Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору.

У п. 11.1. Договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 1 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно), відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Постачальника, яке направляється на електронну адресу Споживача, зазначену в п. 12 Договору та розміщується на офіційному сайті Постачальника.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

В подальшому сторонами внесено зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод від 219.03.2019 р. № 1, від 29.03.2019 р. № 2 від 27.10.2018, від 26.04.2019 р. № 3, від 30.04.2019 р. № 4 (а.с. 37-40).

На виконання умов Договору позивач протягом лютого 2019 - квітня 2019 року передав Військовій частині природний газ на загальну суму 777 817 грн 51 коп., про що складено та підписано обома сторонами без зауважень акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 28 лютого 2019 року на суму 569 015 грн 23 коп., акт від 31 березня 2019 року на суму 191 876 грн 62 коп. та акт від 30 квітня 2019 року на суму 16 925 грн 66 коп. (а.с. 41-43).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються відповідачем.

Господарський суд враховує приписи ст. 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 29 березня 2019 року № 2 пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 1 березня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди від 26 квітня 2019 року № 3) замовлений Споживачем на квітень 2019 року обсяг (об`єм) природного газу - 2 262 тис.куб.м.

В пункті 4 Додаткової угоди від 26 квітня 2019 року № 3 зазначено, що додаткова угода набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди від 30 квітня 2019 року № 4) Постачальник передає Споживачу з 1 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 103 950 тис. куб. метрів.

В пункті 4 Додаткової угоди від 30 квітня 2019 року № 4 зазначено, що додаткова угода набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 лютого 2019 року.

Зазначені додаткові угоди підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Судом встановлено, що відповідачем фактично отримано природний газ в обсязі: у лютому 2019 року природний газ в обсязі 76 045 тис.куб.м, у березні 2019 року - 25 643 тис.куб.м, у квітні 2019 - 2 262 тис.куб.м., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 41-43).

Таким чином, відповідач у лютому-березні 2019 року фактично спожив природний газ в загальному обсязі 103 950 тис. куб. метрів (76 045+25 643+2 262), тобто відповідачем спожито природний газ в обсязі, узгодженому сторонами відповідно до п. 2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди 30 квітня 2019 року № 4).

Позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих Товариству неналежним виконанням Військовою частиною п. 2.1 Договору у березні 2019 року, розрахованих на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VIІ Правил постачання природного газу.

Як було зазначено судом вище, відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди від 30 квітня 2019 року № 4) Постачальник передає Споживачу з 1 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 103 950 тис. куб. метрів.

І як було встановлено судом вище відповідач фактично спожив природний газ у лютому-квітні 2019 року в обсязі 103 950 тис. куб. метрів.

Відтак, відповідачем спожито природний газ в обсязі, що передбачений Договором (у редакції Додаткової угоди від 30 квітня 2019 року № 4).

В той час, з матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами до Договору сторони не погодили обсяг природного газу по місяцях, а відтак суд не може встановити, чи було порушено відповідачем споживання природного газу саме у березні.

Таким чином, відповідачем не порушено зобов`язання за Договором, а саме п. 2.1., так, як останнім спожито природний газ в обсязі, що погоджений сторонами, а саме у Додатковій угоді від 30 квітня 2019 року № 4.

Враховуючи те, що відповідачем спожито природний газ в обсязі, що погоджений сторонами, тобто Товариством та Військовою частиною, а відтак підстави для нарахування збитків на підставі п. 3.13, п. 5.7 Договору та п. 1 розділу VIІ Правил в сумі 9 004 грн 23 коп., завданих внаслідок фактичного споживання природного газу в обсязі меншому ніж замовлено у березні 2019 року, відсутні.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення збитків в сумі 9 004 грн 23 коп.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У позовній заяві Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно яких позивач вказує, що поніс витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 вересня 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:
1 - до справи;
2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6);
3 - відповідачу (33000, м. Рівне, ВЧ А2798).