ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2021 р. Cправа №902/422/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтинг Менеджмент", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський козак", м.Вінниця

про стягнення 1 022 423,04 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

23.04.2021 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтинг Менеджмент" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський козак" заборгованості за договором поставки обладнання №06/04/20 від 06.05.2020 в розмірі 1022423,04 грн, з яких: 650800,00 грн - сума основного боргу (частково неповернутого завдатку); 70946,86 грн - пеня; 250320,00 грн - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань; 9030,38 грн - 3% річних та 41325,80 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою суду від 28.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/422/21, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

22.07.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.09.2021.

На визначену судом дату (21.09.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлялися належним чином, ухвалою суду від 22.07.2021.

Поряд з тим, суд враховує, що копія ухвали від 22.07.2021, яка надсилалась відповідачу на адресу, що значиться відносно нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій повернулася до суду із відміткою органу поштового зв`язку про причину повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень, в т. ч. рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, визначеному п.5 ч.6 ст.242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвал суду є наслідком бездіяльності.

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/422/21 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Додатково суд зазначає, що з метою повідомлення відповідача про місце, дату та час судового розгляду даної справи вживалися заходи для оформлення відповідної телефонограми на номер телефону, який зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій відносно ТОВ "Подільський козак". Однак, як слідує із змісту телефонограми №902/422/21/1736/21 від 18.08.2021 за вказаним номером телефону, оператором зв`язку повідомлено: "Цей номер не є дійсним".

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від сторін щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

При цьому суд констатує, що відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський козак" (далі по тексту також - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтинг менеджмент" (далі по тексту також - покупець, позивач) укладено Договір поставки обладнання № 06/04/20 (далі по тексту також - Договір).

Відповідно до предмету Договору Постачальник за замовленням Покупця, зобов`язується виготовити та передати (поставити) у власність Покупця обладнання, асортимент, кількість, комплектність та ціна якого буде зазначатись у специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору, а Покупець бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити вартість переданого (поставленого) обладнання (п.1.1. Договору).

Загальна вартість обладнання за Договором встановлюється у сумі 1 600 800,00 грн в т.ч. ПДВ у сумі 266 800,00 грн. Ціна, за якою буде поставлятись обладнання, є звичайною (п. 2.1. Договору).

Розділом 3 Договору сторони узгодили порядок та умови розрахунків. Зокрема, відповідно до п.3.1. Договору 60% загальної вартості Обладнання, визначеної в п. 2.1. Договору, що складає 960 480,00 грн (попередня оплата), Покупець сплачує у вигляді завдатку на рахунок Постачальника не пізніше 5 банківських днів від дати підписання Договору на підставі рахунку - фактури (факсокопії рахунку) Постачальника. 40% загальної вартості Обладнання, визначеної в п. 2.1. Договору, що складає 640 320,00 грн в т.ч. ПДВ 103720,00 грн (Кінцева оплата) Покупець сплачує на рахунок Постачальника не пізніше 5 банківських днів від підписання сторонами Акту приймання-передачі Обладнання, на підставі рахунку-фактури (факсокопії рахунку) Постачальника (п.3.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору зазначена в п.3.1. та п.3.2. оплата вважається здійсненою з дати зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

В пунктах 4.1. - 4.4. Договору сторони узгодили, що Постачальник зобов`язаний розпочати виготовлення Обладнання не пізніше 5 робочих днів (дата початку виготовлення Обладнання) з дати здійснення Покупцем оплати згідно п. 3.1. Договору. Виготовлення та передача (поставка) Обладнання Покупцю здійснюється Постачальником в строк, що не може перевищувати 60 робочих днів з дати початку виготовлення Обладнання. Зазначений в даному пункті строк може бути збільшений Постачальником в односторонньому порядку, але не більше ніж на 20 календарних днів, про що він повідомляє Покупця. Додаткова угода до Договору в даному випадку не укладається. Постачальник має право на дострокову поставку Обладнання. При цьому обов`язки Покупця згідно договору не змінюється. Постачальник повідомляє Покупця про виготовлення та готовність Обладнання до передачі (поставки). Для передачі (поставки) Обладнання, уповноважений представник Покупця зобов`язаний прибути до місця поставки не пізніше 5 днів з дати отримання вказаного в даному пункті повідомлення. Представник Покупця має бути наділений всіма необхідними повноваженнями для реалізації встановлених даним Договором прав та обов`язків, передбаченими Договором.

Датою передачі (поставки) та переходу права власності на Обладнання вважається дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі Обладнання (п.4.6. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

Окрім того, сторонами також обопільно підписано та скріплено печатками Специфікацію №1 до Договору, в якій узгоджено асортимент, кількість, комплектність та ціну обладнання.

На виконання умов договору, відповідачем виставлено рахунок-фактуру (факсокопія рахунку) №СФ-000007 від 06.05.2020 на загальну суму 1 600 800,00 грн з ПДВ.

Позивач відповідно до умов п.3.1. Договору сплатив на рахунок відповідача попередню оплату у сумі 1 000 000,00 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №119 від 08.05.2020, №154 від 22.05.2020, №180 від 03.06.2020, №189 від 04.06.2020, №199 від 10.06.2020, №206 від 11.06.2020, №207 від 15.06.2020, №209 від 18.06.2020.

Поряд з тим, відповідач умови Договору в частині виготовлення і поставки позивачу обладнання виконав частково, на загальну суму 349200,00 грн, що підтверджується: товарно-транспортною накладною №0000013 від 15.09.2020 на загальну суму 264000,00 грн, видатковою накладною №РН-0000016 від 27.10.2020 і складеним Актом прийому-передачі обладнання №РН-0000016 від 27.10.2020 на загальну суму 85200,00 грн.

Таким чином, невиконання відповідачем умов Договору в частині поставки та виготовлення обладнання зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши умови договору поставки обладнання № 06/04/20 від 06.05.2020 судом встановлено, що він є змішаним договором та містить істотні умови договору поставки та договору підряду.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст.846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У відповідності до положення ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Вирішуючи питання щодо настання строку для виконання відповідачем зобов`язань суд враховує досягнення сторонами домовленостей, що виготовлення та передача (поставка) обладнання покупцю здійснюється в строк, що не може перевищувати 60 робочих днів з дати початку виготовлення Обладнання. При цьому відповідно до п.4.1. Договору постачальник зобов`язаний розпочати виготовлення Обладнання не пізніше 5 робочих днів з дати здійснення Покупцем оплати згідно п.3.1. Договору.

Так, остаточною датою здійснення Покупцем попередньої оплати у розмірі 60% загальної вартості Обладнання, визначеної в п.2.1. цього Договору, що складає 960480,00 грн є - 18.06.2020.

Таким чином, враховуючи 5 робочих днів, протягом яких Постачальник зобов`язався почати виготовлення обладнання (п.4.1. Договору) та 60 робочих днів на виготовлення та передачу обладнання (п.4.2. Договору), кінцева дата виготовлення та передача (поставки) обладнання Постачальником - 21.09.2020.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє повідомлення відповідача про збільшення строку виготовлення обладнання. Окрім того, суд констатує, що в матеріалах справи також відсутні докази виконання відповідачем зобов`язання в частині виготовлення та поставки обумовленого обладнання в повному обсязі.

Стаття 8 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

З огляду на викладене суд вважає за можливе застосувати положення ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України відповідно до якого якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права слідує, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (в даному випадку - постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (в даному випадку - постачальника) , або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця (в даному випадку - постачальника). Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (в даному випадку - постачальника).

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/5444/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 650 800,00 грн, сплачених за Обладнання, яке фактично не було передано.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 70 946,86 грн - неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язань та 250 320,00 грн штрафу у розмірі 20 % суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами Договору, зокрема пунктами 6.1. та 6.2. Договору, сторони узгодили, що Постачальник несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених даним Договором відповідно до чинного законодавства України. За порушення строків виготовлення ат/або поставки Обладнання Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі подвійної ставки НБУ від загальної вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого Обладнання, яке має бути поставлено Постачальником, за кожен день прострочення виготовлення та/або поставки Обладнання. За прострочення строків виготовлення та/або поставки Обладнання понад 10 (десять) робочих днів з Постачальника на користь Покупця додатково стягується штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від загальної вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого Обладнання.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення Постачальником виготовлення та передання обумовленого обладнання суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, та штрафу є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку суми пені: останнім здійснено нарахування на суму вартості непоставленого обладнання в розмірі 1 251 600,00 грн за період з 28.10.2020 по 14.04.2021. При цьому слід зазначити, що визначена позивачем дата початку нарахування є наступним днем після поставки відповідачем частини обладнання.

Водночас, пункт 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 місить правовий висновок наступного змісту: "Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції."

При цьому згідно до п.1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

З урахуванням викладеного суд зазначає, що відповідно до умов Договору, зокрема пунктів 6.1, 6.2 сторонами узгоджено обов`язок Постачальника виготовити та поставити обладнання до 21.09.2020. Отже, відповідач вважається таким, що прострочив зобов`язання по поставці обладнання, на суму 1 251 600,00 грн, починаючи з 22.09.2020. При цьому часткове виконання останнім зобов`язання - 27.10.2020, на суму 349200,00 грн, не змінює вказаний вище строк.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за період з 22.09.2020 по 21.03.2021.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем пені, з урахуванням викладеного та в межах визначеного позивачем періоду (з 28.10.2020 по 14.04.2021) судом встановлено можливість нарахування штрафної санкції за невиконання зобов`язань по поставці обладнання в період з 28.10.2020 по 21.03.2021.

За допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом визначено, що сума пені становить 60175,17 грн.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі визначеному судом. При цьому розмір штрафу позивачем обраховано вірно, а саме в сумі 250 320,00 грн (20% від загальної вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого обладнання - 1 251 600,00 грн ), що зумовлює задоволення даної вимоги у повному обсязі.

Судом також розглянуто вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.09.2020 по справі №918/631/19 вирішуючи питання щодо можливості нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму грошових коштів, яка раніше була перерахована позивачем (покупцем) відповідачу (постачальнику, продавцю) на виконання умов контракту (договору поставки) як попередня оплата за товар, що фактично не був поставлений дійшла до наступних висновків:

"73. За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі N758/1303/15-ц (провадження N14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі N686/21962/15-ц (провадження N14-16цс18).

74. Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

85. Таким чином у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки... ."

Отже, нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму заявленої до стягнення попередньої оплати є правомірним.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, із врахуванням положень ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено відсутність арифметичних помилок при визначенні суми 3% річних, тоді як заявлена до стягнення сума інфляційних втрат не перевищує суму, визначену судом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 41325,80 грн інфляційних втрат та 9030,38 грн 3 % річних підлягають задоволенню судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський козак" (площа Героїв Чорнобиля, буд.1, кімната 230, м.Вінниця, 21001, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтинг Менеджмент" (вул.Оболонська Набережна, буд.15, корп.3, офіс 18, м.Київ, 04210, ) 650800,00 грн основного боргу; 250320,00 грн штрафу; 60175,17 грн пені; 9030,38 грн 3% річних; 41325,80 грн інфляційних втрат та 15174,77 грн відшкодування судового збору.

3. В частині стягнення 10771,69 грн пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення суду від 21.09.2021 у справі №902/422/21 надіслати відповідачу - рекомендованим листом, позивачу - на електронну адресу ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 01 жовтня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (площа Героїв Чорнобиля, буд.1, кімната 230, м.Вінниця, 21001)