ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.09.2021м. СумиСправа № 920/826/21

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/826/21

за позовом: Сумської міської ради (40030, м. Суми, м-н Незалежності, 2, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімсервіс (40035, м.Суми, вул. Івана Сірка, 16, офіс 1, )

про стягнення 36 011 грн. 47 коп.,

представники сторін:

позивача Титаренко В.В.,

відповідача адвокат Вакула В.М.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 36011 грн. 47 коп. за використання земельної ділянки без оформлення договору оренди за період з 01.10.2020 по 30.04.2021, а також стягнути судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою від 02.08.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 14.09.2021 з повідомленням сторін.

Ухвалою від 14.09.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 30.09.2021.

19.08.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його необґрунтованим, зазначивши про те, що площа земельної ділянки повинна бути визначена у розмірі частки 503/1000 від усієї загальної площі земельної ділянки на якій розташована будівля Б-ІІ та інші будівлі за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до розрахунку позивача, збитки розраховані з застосуванням нормативно-грошової оцінки, згідно Витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, станом на 2021 рік, що не може бути застосовано для обрахування збитків за 2020 рік. Також представник відповідача зазначає, з посиланням на платіжні доручення, що ним був сплачений земельний податок на загальну суму 40004,40 грн., що не було враховано позивачем при поданні позову.

01.09.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позовні вимог, додатково обґрунтувавши власну правову позицію у спорі. Зокрема позивач вказує, що у спірний період відповідач був одноособовим власником нерухомого майна, яке розташоване на конкретно визначеній сформованій земельній ділянці, за користування якою без належного оформлення прав позивач заявляє вимогу про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 252 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позову враховуючи наступне.

ТОВ «Укрхімсервіс» 11.08.2004 набуло право власності на 503/1000 частин нежитлового приміщення (приміщення: № 1 722,3 кв.м, № 2 389,3 кв.м, № 3- 9,2 кв.м, № 4 11,6 кв.м, загальна площа 1132,4 кв.м), розташованого за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122, що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.08.2004, рішенням господарського суду Сумської області від 04.08.2005 у справі № 4/363-05, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.09.2005, номер запису 1266.

Відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України (далі ЗК України) у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Враховуючи, що земельна ділянка кадастровий номер :15:001:0015, розташована в межах населеного пункту м. Суми, не перебуває у приватній та державній власності, власником цієї земельної ділянки є Сумська міська рада.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст. 124 ЗК України установлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

27.05.2020 Сумська міська рада прийняла рішення № 6901-МР «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрхімсервіс» дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122», відповідно до п. 1.1. якого відповідачу був наданий дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі у користування на умовах оренди за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122, орієнтовною площею не більше 0,3000 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, під виробничим приміщенням площею 1132,4 кв.м (номер запису про право власності 1266 від 04.09.2005).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.07.2021 за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122 розташована земельна ділянка кадастровий номер :15:001:0015, площею 0,2756 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Дата державної реєстрації земельної ділянки 30.09.2020, підстава для реєстрації проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.06.2020.

Отже, зазначене майно відповідача розташовується на земельній ділянці площею 0,2756 га, кадастровий номер :15:001:0015, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, власником якої є позивач.

Як зазначає позивач, на даний час відповідач не звертався до позивача із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання йому у користування на правах оренди земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0015, на якій знаходиться його нерухоме майно.

02.03.2021 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, як уповноважений орган позивача, направив на адресу відповідача лист про усунення порушень земельного законодавства, в якому запропонував останньому з метою належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться його нерухоме майно, звернутися до позивача за затвердженням розробленого проєкту землеустрою та наданням відповідно земельної ділянки в оренду.

Проте, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без оформлення права на неї.

Листом від 26.05.2021 відповідача було повідомлено про те, що оскільки він використовує спірну земельну ділянку без оформленого права на неї та не сплачує плату за землю, йому нарахований недоотриманий міським бюджетом Сумської міської територіальної громади дохід із зазначенням розміру.

Листом від 27.07.2021 відповідачу був надісланий уточнений розрахунок втрат міського бюджету Сумської міської територіальної громади у зв`язку з використанням спірної земельної ділянки без оформленого права на неї, який складав 36011,47 грн.

З посиланням на зазначені обставини, Сумська міська рада вказує, що ТОВ «Укрхімсервіс» набувши право власності на 503/1000 частин нежитлового приміщення загальною площею 1132,4 кв. м., з урахуванням вимог ст. ст. 120, 125 ЗК України мав укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки з метою обслуговування зазначеного приміщення. Проте, оскільки, такий договір не укладено, Сумська міська рада вважає, що ТОВ «Укрхімсервіс» зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а Сумська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати ТОВ «Укрхімсервіс» за рахунок Сумської міської ради.

Згідно з наданими Сумською міською радою розрахунками, розмір збережених «Укрхімсервіс» коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню останнім за період користування земельною ділянкою з 01.10.2020 по 30.04.2021 становить 36011,47 грн.

Сумська міська рада вважає, що грошові кошти в зазначеному розмірі ТОВ «Укрхімсервіс» зобов`язане відшкодувати на користь Сумської міської ради на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підставі ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з положень ст. 120 ЗК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Однак, ТОВ «Укрхімсервіс» маючи на праві власності нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122, належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, на якій перебуває зазначена будівля, та не уклало з Сумською міською радою відповідного договору оренди.

Відповідно до ст. 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини 1 статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Натомість предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 93, ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (зазначені правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18).

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій і форм власності, розташованих у межах населеного пункту незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку землі» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

Таким чином, для встановлення розміру земельної ділянки, яку використовує особа, вона повинна бути сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні ст. 79-1 ЗК України, а для розрахунку безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати необхідний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

За встановлених судом обставин земельна ділянка площею 0,2756 га під належним відповідачу нерухомим майном сформована згідно зі ст. 791 ЗК України з присвоєнням їй кадастрового :15:001:0015 та зареєстрована 30.09.2020 Відділом у Барвінківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Заборгованість розрахована позивачем за користування земельною ділянкою площею 0,2756 га за період з 01.10.2020 по 30.04.2021 в сумі 36011,47 грн.

За таких обставин розрахунок розміру безпідставно збережених коштів орендної плати здійснено позивачем за користування земельною ділянкою площею 0,2756 га без укладення договору оренди з позивачем за період з 01.10.2020 по 30.04.2021 у розмірі 36011,47 грн.

Судом береться до уваги, що як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2020 ТОВ «Укрхімсервіс» є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122. Дата державної реєстрації: 15.07.2020. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1. Зважаючи на викладене, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що право власності було зареєстровано в Сумському БТІ на праві колективної власності, оскільки у спірний період відповідач був одноособовим власником зазначеного нерухомого майна.

Щодо заперечень відповідача, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву, зокрема щодо сплати земельного податку згідно платіжних доручень № 603 від 28.10.2020 на суму 5716,28 грн., № 679 від 27.11.2020 на суму 5716,28 грн, № 777 від 24.12.2020 на суму 5716,28 грн, № 22 від 27.01.2021 на суму 5706,72 грн, № 103 від 26.02.2021 на суму 5716,28 грн, № 166 від 29.03.2021 на суму 5716,28 грн, № 227 від 29.04.2021 на суму 5716,28 грн не приймаються судом, оскільки зі змісту платіжних доручень неможливо встановити за користування якою саме земельною ділянкою відповідач сплачував земельний податок. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав за суб`єктом () відповідач є власником декількох об`єктів нерухомості, що розташовані в м. Суми за різними адресами.

Листом від 08.04.2021 ГУ ДПС у Сумській області надало інформацію щодо сплати деякими юридичними особами, зокрема відповідачем, земельного податку, в якому зазначило, що нарахування по платі за землю проводяться згідно з поданими до ДПІ податковими деклараціями з розбивкою річної суми узгоджених податкових зобов`язань рівними частками за місяцями, а не окремо за кожним кадастровим номером земельної ділянки, а тому ГУ ДПС у Сумській області не має можливості надати достовірну інформацію в разі, коли у платника перебуває у користуванні декілька земельних ділянок.

Також суд зазначає, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 з кадастровим номером :15:001:0015 дата реєстрації земельної ділянки 30.09.2020.

Отже, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів у підтвердження викладених у відзиві обставин.

За період з 01.10.2020 по 30.04.2021 місцевий бюджет недоотримав 36011,47 грн. внаслідок використання відповідачем земельної ділянки у м. Суми, ВУЛ. Харківська, 122, з порушенням законодавства.

Під час розрахунку розміру неотриманої орендної плати позивачем враховано коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель; нормативну грошову оцінку 1 кв.м земельної ділянки; нормативну грошову оцінку земельної ділянки; розмір відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; орендна плата за період; несплачена орендна плата за період з 01.10.2020 по 30.04.2021.

Таким чином, враховуючи правомірне володіння та використання відповідачем 503/1000 частин нежитлового приміщення по вул. Харківській, 122, оскільки останні належать йому на праві власності, сформування вказаної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, заявлення до стягнення з відповідача суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.10.2020 по 30.04.2021, тобто за період коли вказана земельна ділянка була сформована, наявність у матеріалах справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано, а також враховуючи те, що відповідачем повідомлені у позові обставини не спростовані, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Укрхімсервіс» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 36011,47 грн. за період з 01.10.2020 по 30.04.2021 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімсервіс (40035, м.Суми, вул. Івана Сірка, 16, офіс 1, ) на користь Сумської міської ради (40030, м. Суми, м-н Незалежності, 2, ) 36011,47 грн (тридцять шість тисяч одинадцять гривень 47 копійок) безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без оформлення договору оренди за період з 01.10.2020 по 30.04.2021.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімсервіс (40035, м.Суми, вул. Івана Сірка, 16, офіс 1, ) на користь Сумської міської ради в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, ) судовий збір в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.10.2021.

Суддя В.В. Яковенко