РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2021Справа № 910/12466/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова деревообробна компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"

про стягнення 666629,08 грн.

за участі представників:

від позивача: Волнова Ю.М., адвокат,

від відповідача: Цибулевська С.О., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова деревообробна компанія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про стягнення за договором поставки від 10.11.2020 № ЗРП/66 основного боргу в розмірі 609368,42 грн., пені в сумі 13044,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 33127,65 грн., три проценти річних у розмірі 11088,26 грн.

Також позивачем викладено прохання здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

03.09.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та про повернення судового збору, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 13044,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 33127,65 грн., три проценти річних у розмірі 11088,26 грн.

Дана заява прийнята судом до розгляду під час судового засідання 07.09.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № ЗРП/66, відповідно до якого постачальник зобов`язується власними зусиллями здійснювати поставку продукції (повне найменування, марка, кількість, ціна, виробник та країна виробництва якої вказуються в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору) згідно заявок покупця (надалі - товар), та здійснити передачу товару у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його на умовах, визначених даним Договором.

Даний договір підписаний сторонами з протоколом розбіжностей від 10.11.2020 № 1.

Згідно пункту 2.2 ціни визначаються за кожною окремою поставкою у відповідній специфікації.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що датою поставки товару є дата отримання товару покупцем, що підтверджується відміткою покупця у видатковій накладній.

Відповідно до пункту 4.2 договору покупець здійснює оплату за товар на підставі рахунку-фактури протягом 60 календарних днів з дати поставки товару, якщо інші умови оплати не погоджені сторонами у відповідній специфікації.

Із матеріалів справи слідує, що за специфікацією № 1 позивач здійснив постачання товару відповідачу за рахунком від 23.11.2020 № 659 за наступними видатковими накладними: від 23.11.2020 № 480 на суму 103 886,95 грн., від 30.11.2020 № 492 на суму 139 489,66 грн., від 07.12.2020 № 509 на суму 150 762,24 грн., від 11.12.2020 № 519 на суму 83 153,46 грн., від 14.12.2020 № 524 на суму 94 089,60 грн., від 21.12.2020 № 532 на суму 69 457,69 грн., від 29.12.2020 № 554 на суму 97 416,00 грн.

Також, за специфікацією № 2 позивач поставив відповідачу товар за рахунком від 17.12.2020 № 711 відповідно до видаткових накладних від 21.12.2020 № 533 на суму 55046,18 грн., від 28.12.2020 № 545 на суму 118000,26 грн., від 29.12.2020 № 553 на суму 26931,37 грн., від 29.12.2020 № 551 на суму 157996,92 грн.

У той же час, відповідач оплату поставленого товару своєчасно не здійснив, що призвело до звернення позивача з даним позовом до суду.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2 (у редакції протоколу розбіжностей) у випадку прострочення оплати товару постачальник має право нарахувати покупцю штрафну санкцію в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в цей період, від суми простроченого платежу, а покупець зобов`язується на вимогу постачальнику сплатити зазначену штрафну санкцію.

Здійснивши арифметичний перерахунок пені, суд дійшов висновку, що остання підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Крім того, позивач просив стягнути інфляційні втрати в розмірі 33127,65 грн. та три проценти річних у розмірі 11088,26 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду інфляційні втрати та три проценти річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку про наступне.

11.07.2021 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Волновою Ю.М. укладено договір № 11/07-20 про надання правової допомоги адвоката, відповідно до умов якого клієнт доручив адвокату надати професійну правничу допомогу (юридичні послуги) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова деревообробна компанія" до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" з приводу неналежного виконання умов договору поставки від 10.11.2020 № ЗРП/66.

За умовами пунктів 4, 5 договору орієнтовна плата за надання професійної правничої допомоги за цим договором визначається в розмірі 20000 грн. Загальна вартість наданих послуг визначається згідно вартості, вказаній в додатку до договору, залежно від фактично наданої конкретної юридичної послуги та вказується в акті здачі-приймання послуг.

Вартість послуг професійної правничої допомоги адвоката погоджена сторонами в додатку № 01 до договору.

Згідно акту від 28.07.2021 № 01 здачі-приймання послуг до договору адвокатом надано професійну правничу допомогу на суму 7377,50 грн., з якої: підготовка (складення) позовної заяви (у т.ч. перевірка наявності підстав для подання позову, повноти матеріалів) - 4540 грн. (4 год.); здійснення розрахунку штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання - 2270 грн. (2 год.); оформлення позовних матеріалів, додатків для передачі їх до господарського суду та відправлення позовної заяви з додатками - 567,50 грн. (0,5 год.). Вартість вказаних послуг сплачена позивачем за платіжним дорученням від 30.07.20201 № 2689.

Відповідно до рахунку від 06.09.2021 № 06/09-02 та акту від 06.09.2021 № 2 здачі-приймання послуг вартість участі адвоката позивача в судовому засіданні 07.09.2021 становила 3405 грн.

Таким чином, позивач просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10782,50 грн.

У запереченнях на заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідач просив зменшити розмір цих витрат, пославшись на їх неспівмірність з огляду на звичайну складність справи. Крім того, розрахунок штрафних санкцій не вимагає спеціальних витрат за часом та розраховується в програмі. При цьому, основний борг за договором відповідач сплатив під час розгляду справи.

Згідно частини 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19 та постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2019 року по справі № 902/347/18, для розподілу понесених судових витрат стороні необхідно подати лише договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як слідує з акту від 28.07.2021 № 01 здачі-приймання послуг, до переліку наданих послуг входить підготовка (складення) позовної заяви (у т.ч. перевірка наявності підстав для подання позову, повноти матеріалів) - 4540 грн. (4 год.); здійснення розрахунку штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання - 2270 грн. (2 год.); оформлення позовних матеріалів, додатків для передачі їх до господарського суду та відправлення позовної заяви з додатками - 567,50 грн. (0,5 год.).

У той же час, відповідні послуги зі складання розрахунків, підготовку доказів та копій документів безпосередньо входять до послуги з підготовки та складання позовної заяви, у зв`язку з чим не підлягають окремому відшкодуванню.

Отже, суд дійшов висновку про співмірність витрат на підготовку (складення) позовної заяви в сумі 4540 грн. Також підлягають відшкодуванню витрати на участь адвоката в судовому засіданні в сумі 3405 грн., що погоджений сторонами в договорі.

Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає відшкодуванню відповідачем, становить 7945 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова деревообробна компанія" задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул. Електриків, 8; ідентифікаційний код 00017733) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова деревообробна компанія" (69069, м. Запоріжжя, вул. Бородінська, 20, кв. 122; ідентифікаційний код 38906314) 13044 (тринадцять тисяч сорок чотири) грн. 75 коп. пені, інфляційні втрати в розмірі 33127 (тридцять три тисячі сто двадцять сім) грн. 65 коп., три проценти річних у розмірі 11088 (одинадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 26 коп., 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 91 коп. витрат зі сплати судового збору, а також 7945 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 27.09.2021 року.

Суддя К.В. Полякова