ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2398/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Фасад-Сервіс", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз ПВО", м.Харків
про стягнення 1 674 542,14грн.
за участю представників:

від позивача: Галенченко В.М., ордер серія АХ №1063667 від 16.08.2021

від відповідача: Горлач О.С., ордер серія СМ №28 від 12.07.2021

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Фасад-Сервіс" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз ПВО" (надалі - відповідач) про стягнення 1674542,14грн., з яких: 1365600,00грн. основного боргу, 94987,78грн. 3% річних, 213954,36грн. інфляційних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, отриманого за видатковими накладними №130 та №131 від 06.06.2019

Ухвалою від 22.06.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.07.2021.

21 липня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість. При цьому зазначив, що договір між сторонами не укладався; вказаний у позові товар відповідачем саме від позивача не отримувався; фактично товар отримано від іншої особи - ТОВ "СТА Електроніка"; строк оплати товару сторонами встановлений не був і вимоги про його оплату до відповідача не надходили. Також у відзиві відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та відновити його.

Крім того, 21.07.2021 відповідачем були подані:

- клопотання про зобов`язання надати докази, а саме: оригінальні примірники накладних №130 від 06.06.2019 на суму 1485545,02грн. та №130 від 06.06.2019 на суму 180121,92грн., а також оригінальні примірники доказів відвантаження товарів саме ТОВ "Фасад-Сервіс" на адресу ТОВ "Союз-ПВО" (товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі, інше). При цьому, відповідач заперечує факт отримання товару від позивача за вищевказаними накладними.

- заява про залишення позову без розгляду на підставі п.6 ч.3 ст.162 ГПК України та п.8 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки позивачем не надано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, які, на думку відповідача, були обов`язковими згідно з приписами ч.ч.2-4, 6 ст.222 ГК України.

У підготовчому засіданні 21.07.2021 судом постановлено ухвалу, якою: задоволено клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву; частково задоволено клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати оригінали доказів в частині надання оригінальних примірників накладних №130 від 06.06.2019 на суму 1485545,02грн. та №131 від 06.06.2019 на суму 180121,92грн.; відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву до 17.08.2021.

05 серпня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на обґрунтованості позовних вимог та доведеності їх належним та допустимими доказами. Наполягає, що строк оплати настав через 3 робочі дні з дати пред`явлення рахунків. Щодо посилань відповідача на отримання товару від ТОВ "СТА "Електроніка" позивач вказав, що вони жодним чином до даного спору не відносяться.

У підготовчому засіданні 17.08.2021 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 20.09.2021.

У судовому засіданні 20.09.2021 судом оголошено перерву до 21.09.2021.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

06 червня 2019 року позивач поставив відповідачу товари нa загальну суму 1665666,94грн. за накладними №130 на суму 1485545,02грн та №131 на суму 180121,92грн, які підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до частини 6 статті 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на заперечення з боку відповідача факту існування вказаних накладних та за його клопотанням, судом у позивача були витребувані оригінальні примірники цих документів. Позивач надав оригінали накладних під час підготовчого провадження та вони були оглянуті судом в присутності представника відповідача. При цьому, судом була встановлена відповідність наявних у справі копій накладних №130 та №131 від 06.06.2019 їх оригіналам, що були надані представником позивача для огляду. Після огляду оригіналів цих накладних представник відповідача визнав факт їх складення та підписання відповідачем.

За таких обставин, суд вважає факт підписання вказаних накладних обома сторонами доведеним.

Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 статті 181 ГК України також встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Суд зазначає, що накладні №130 та №131 від 06.06.2019 не містять вказівки на строк оплати товару.

При цьому, у справі містяться копії рахунків на оплату №130 від 06.06.2019 на суму 1485545,02грн. та №131 від 06.06.2019 на суму 180121,92грн., які передбачають здійснення відповідачем оплати отриманого товару. У вказаних рахунках є примітки, в яких зазначено про те, що рахунки є дійсними протягом 3-х банківських днів.

Разом із тим, будь-які докази направлення або вручення вказаних рахунків відповідачу в матеріалах справи відсутні. У свою чергу, відповідач отримання вказаних рахунків заперечує.

Позивачем надано копії платіжних доручень, які свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару на загальну суму 300066,94грн., а саме:

- платіжне доручення №88 від 04.11.2020 на суму 180121,92грн., яке у призначенні платежу містить посилання на рахунок №131 від 06.06.2019;

- платіжне доручення №89 від 04.11.2020 на суму 119945,02грн., яке у призначенні платежу містить посилання на рахунок №130 від 06.06.2019.

Відповідач здійснення вказаних платежів не заперечує.

15 червня 2021 року позивач направив відповідачу претензію, в якій вимагав сплатити залишок заборгованості за отриманий згідно накладних №130 та №131 від 06.06.2019 товар в розмірі 1365600,00грн.

Відповідач отримання вказаної претензії заперечує, зазначаючи, що отримав її копію лише разом із позовною заявою.

До даного часу відповідач не сплатив повну вартість отриманого від позивача товару, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість в розмірі 1365600,00грн.

Зазначені обставини зумовили подання позивачем даного позову, в якому він просить стягнути з відповідача на свою користь 1365600,00грн. основного боргу, 94987,78грн. 3% річних, 213954,36грн. інфляційних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар за накладними №130 та №131 від 06.06.2019 на загальну суму 1665666,94грн.

В матеріалах справи відсутні докази узгодження сторонами конкретного строку оплати вартості даного товару, зокрема, шляхом листування, зазначення ними такого строку безпосередньо в накладних тощо.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що строк оплати отриманого за накладними товару не настав.

Суд зазначає, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Враховуючи викладене, оскільки сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, відповідач як покупець, з урахуванням положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, був зобов`язаний оплатити вартість товару після отримання його від позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

Щодо наданих позивачем копій рахунків №130 та №131 від 06.06.2019 суд зауважує, що будь-які докази направлення або вручення їх відповідачу не надані, а тому визначити конкретну дату, коли він їх отримав неможливо.

В той же час, слід зазначити, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Таким чином, строк оплати отриманого відповідачем товару слід вважати таким, що настав після отримання товару за накладними №130 та №131 від 06.06.2019.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи підтверджують факт лише часткової оплати відповідачем отриманого товару - в загальній сумі 300066,94грн. Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази оплати іншої частини заборгованості в розмірі 1365600,00грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 1365600,00грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з цим, позивач здійснив нарахування відповідачу 94987,78грн. 3% річних за період з 12.06.2019 по 15.06.2021, а також 213954,36грн. інфляційних за період з червня 2019 року по травень 2021 року.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача проти позову спростовуються вищевикладеним, а також наступним.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що накладні №130 та №131 не є підтвердженням фактичної передачі товару саме 06.06.2019, а такими доказами можуть бути лише товарно-транспортні накладні або акти приймання-передачі товару, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Отже, складення та підписання видаткової накладної про передачу товару фактично свідчить, по-перше, що вказана господарська операція відбулася, по-друге, що вона відбулася саме в дату її підписання, якщо сторонами господарської операції не вказано інше.

Чинне законодавство не зобов`язує учасників господарських відносин одночасно зі складенням видаткової накладної додатково складати товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі або інший дублюючий первісний бухгалтерський документ.

За таких обставин, оскільки у даному випадку позивачем було надано накладні, у тому числі на вимогу відповідача надано їх оригінальні примірники, які містять вказівку на дату їх складення, і які підписані відповідачем без будь-яких зауважень, а відповідачем, у свою чергу, не надано будь-яких доказів що, підписавши накладну він не отримав товар або отримав його у іншу дату, суд вважає доведеною обставину того, що передача товару відбулася саме 06.06.2019.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що товар від позивача ним ніколи не отримувався, а отримувався від ТОВ "СТА Електроніка", оскільки вони будь-якими доказами не підтверджені.

До того ж, наявні у справі докази свідчать, що відповідач здійснював часткову оплату товару саме позивачу, а не на іншим суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз ПВО" (61012, м.Харків, вул.Конторська, буд.9, кімната 2, код 37458729) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Фасад-Сервіс" (61072, м.Харків, пр.Науки, буд.27-Б, офіс 606, код 39374557) 1 365 600,00грн. основного боргу, 94 987,78грн. 3% річних, 213 954,36грн. інфляційних втрат, а також 25 118,14грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "01" жовтня 2021 р.

Суддя М.В. Калантай