ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1561/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Пронюк В.Я. довіреність,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1561/21

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, № 6, м. Київ, 01601, )

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010» (вул. Левітана, № 62, м. Одеса, 65114, )

про стягнення 53 195,49 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Позивач, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Каскад-2010 336 289,85 грн. заборгованості, з яких: 291 217, 42 грн. основного боргу, 7544,60 грн. пені, 10 910,56 грн. 3% річних та 26 617,27 інфляційних втрат.

Підставою для подання позову позивач визначив неналежне виконання укладеного між сторонами договору № 7855/1920-ТЕ-23 постачання природного газу від 25.09.2019 року.

Позивач вказує, що 25.09.2019р. між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010» укладено договір № 7855/1920-ТЕ-23 постачання природного газу, на виконання умов якого позивачем передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 905 717,42 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Так, позивач вказує, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, чим порушив умови п. 6.1 договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 291 217,42 грн.

Тому, як вказує позивач, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 7544,60 грн.

Також, позивачем відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 10910,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 26617,27 грн.

В подальшому, 19.07.2021р. позивачем до суду подано заяву (вх. № 19261/21) про зменшення позовних вимог, де останній просить стягнути з ОСББ «Каскад-2010» пеню в сумі 7544,60 грн., 3% річних в сумі 12709,02 грн. та інфляційні втрати в сумі 32941,87 грн.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що за даними бухгалтерського обліку, станом на 15.06.2021р. основну суму боргу відповідачем сплачено у повному обсязі в розмірі 291217,42 грн., у зв`язку з чим позивач зменшує суму позовних вимог.

При цьому, позивач просить стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати, з урахуванням дати остаточного розрахунку 15.06.2021р., за період з 27.12.2019р. по 15.06.2021р. згідно оновленого розрахунку.

В письмових поясненнях (вх. № 21014/21 від 06.08.2021р.), наданих відповідачем до суду, ОСББ «Каскад-2010» вказує, що останнє закуповує газ виключно для виробництва теплової енергії з метою забезпечення потреб мешканців багатоквартирного будинку у опалені. Посилаючись на ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та підпункт 4 п. 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусноі хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020 р., відповідач вважає, що позивачем нараховано штрафні санкції за період, на який діє заборона щодо їх нарахування, а саме з 10.03.2020р.

Крім того, відповідач зауважує, що він використовує природний газ саме для забезпечення мешканців житлового будинку опалення, саме через заборгованість мешканців будинку за спожите опалення перед відповідачем у нього виникла заборгованість перед позивачем, тому його вина у накопиченні заборгованості відсутня, так як ОСББ є не прибутковою організацією, сума основного боргу сплачено відповідачу, та не розуміло які збиткі понесені монополістом. У зв`язку із зазначеним відповідач просив відмовити в задоволенні позову АТ «НАК «Нафтогаз України» в повному обсязі.

07.09.2021р. від представника ОСББ «Каскад-2010» до суду надійшли письмові пояснення (вх. № 23564/21), які є тотожними попереднім письмовим поясненням відповідача від 06.08.2021р.

Відповідач відзив на позов не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021р. позовна заява вх.№1619/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

08.06.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№ 1619/21) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1561/21. Справу №916/1561/21 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "06" липня 2021р. о 12:00 год. Цією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу подати відзив на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Про відкриття провадження у справі відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ухвали суду від 08.06.2021р. (вх. № 16138/21 від 22.06.2021р.)

16.06.2021 року ухвалою суду задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №15870/21 від 11.06.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено здійснити проведення судового засідання по справі №916/1561/21 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

19.07.2021 року до суду надійшла заява позивача (вх. № 19261/21) про зменшення розміру позовних вимог, яка судом задоволена, прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи.

06.07.2021 року в судовому засіданні проголошено судом протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду, проголошено протокольно перерву в підготовчому засіданні до 17.08.2021р. о 12:00 год. та повідомлено ОСББ «Касакд-2010» відповідно до ст. 120 ГПК України ухвалою суду від 06.07.2021 року.

06.08.2021 року відповідачем подано до суду письмові пояснення (вх. № 21014/21), які судом долучено до матеріалів справи.

09.08.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №20635/21 від 03.08.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

17.08.2021 року було встановлено відсутність неналежного зв`язку з представником Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а саме затримка відео- та аудіо- зв`язку, що унеможливило проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon", а також, при перевірці належного функціонування системи відеоконференцзв`язку в залі судових засідань №12 технічних проблем не виявлено, про що було складено відповідний акт від 17.08.2021 року.

17.08.2021р. у судовому засіданні по справі № 916/1561/21 проголошено протокольно перерву до 02.09.2021р. о 12:20 год., про що було відображено в протоколі судового засідання. Судом повідомлено Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010» про дату, місце та час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 18.08.2021р. в порядку ст. 120 ГПК України.

30.08.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №22167/21 від 20.08.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

02.09.2021р. у судовому засіданні по справі № 916/1561/21 проголошено протокольно ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №916/1561/21 до судового розгляду по суті на 07.09.2021р. о 14:40 год. Призначено резервну дату судового засідання з розгляду справи № 916/1561/21 по суті на 14.09.2021р. о 14:20 год.

03.09.2021 року ухвалою суду повідомлено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010», що розгляд справи № 916/1561/21 по суті відбудеться 07.09.2021р. о 14:40 год. та призначено резервну дату судового засідання з розгляду справи №916/1561/21 по суті на 14.09.2021р. о 14:20 год.

03.09.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №23121/21 від 02.09.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

07.09.2021 року в судовому засіданні по суті судом проголошено протокольну ухвалу про перерву, відповідно до раніше призначеної резервної дати, до 14.09.2021р. о 14:20 год.

09.09.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №23576/21 від 07.09.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановлено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

Під час розгляду справи по суті учасники справи виступили із вступними промовами, позивач заявлений позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити.

Відповідач під час розгляду справи по суті заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСББ «Каскад-2010», про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, був обізнаний про розгляд справи № 916/1561/21, проте свого представника в судове засідання, призначене на 14.09.2021р. не направив, поважність підстав неявки належними та допустимими доказами суду не обґрунтував, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися під час судового розгляду як на підставу своїх вимог і заперечень, а також судом були безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

14.09.2021р. в судовому засіданні Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

25.09.2019р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та ОСББ «Каскад-2010» (споживач) було укладено договір №7855/1920-ТЕ-23, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 211,746 тис.куб.метрів (п.п.1.1., 1.2., 2.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р.).

Згідно п.4.2. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. ціна за 1000куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р.).

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р.).

За умовами п.11.1. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. він діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п.4 додаткової угоди №1 від 29.10.2019р. доповнено п.4.2. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. підпунктом 4.2.1. наступного змісту: « 4.2.1. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим договором складає 4272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5127,3125 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018р. №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4429,9504 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5315,9405 грн. за 1000 куб. м.».

Згідно додаткової угоди №2 від 12.11.2019р. доповнено п.4.2. договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. підпунктом 4.2.2. наступного змісту: « 4.2.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим договором складає 4899,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5 878,80 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5056,19 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6067,43 грн. за 1000 куб. м.».

Також сторонами до договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. підписано додаткову угоду №3 від 09.12.2019р., якою доповнено підпунктом 4.2.3. наступного змісту: « 4.2.3. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2019 року но 31 грудня 2019 року (включно) за цим договором складає 4276,6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5132,035 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4433,8858 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5320,663 грн. за 1000 куб. м.».

На виконання умов договору №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. позивачем відповідачу було поставлено газ за актами приймання-передачі від 30.11.2019р. на суму 94924,92 грн., від 31.12.2019р. на суму 262819,48 грн., від 31.01.2020р. на суму 256601,56 грн., від 29.02.2020р. на суму 165460,01 грн., від 31.03.2020р. на суму 107784,49 грн., від 30.04.2020р. на суму 18126,96 грн.

На підтвердження проведення неповної та несвоєчасної оплати відповідачем за поставлений газ позивач подав до справи виписки по операціях по підприємству ОСББ «Каскад-2010» за період з 01.10.2019р. по 31.12.2019р. та виписки по рахунку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач за фактично отриманий природний газ розрахувався в повному обсязі під час розгляду справи судом, водночас, з порушенням строків, визначених умовами вищевказаного договору. Вказане підтверджується вищевказаними доказами, поясненнями позивача та не спростовано відповідачем.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1. ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, яка діяла у спірний період) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, яка діяла у спірний період) визначено, що права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що в період з листопада 2019р. по березень 2020р. включно позивач за договором №7855/1920-ТЕ-23 від 25.09.2019р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 905717,42 грн., за який відповідач розрахувався частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 291217,42 грн., яка, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, була сплачена відповідачем в повному обсязі, зокрема, 15.06.2021р. у розмірі 251217,42 грн. та 16.06.2021р. в розмірі 40000,00 грн.

Крім того, позивач, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий газ, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог нарахував до стягнення з відповідача 12709,02 грн. три проценти річних загалом за період з 27.12.2019р. по 15.06.2021р., 32941,87 грн. інфляційних втрат загалом за період з березня 2020р. по червень 2021р.

Суд, перевіривши зроблені позивачем розрахунки трьох процентів річних, втрат від інфляції, встановив, що їх зроблено вірно. Отже, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 12709,02 грн. 3% річних загалом за період з 27.12.2019р. по 15.06.2021р., 32941,87 грн. інфляційних втрат загалом за період з березня 2020р. по червень 2021р. підлягають судом задоволенню у повній мірі.

Щодо зазначення відповідачем про порушення позивачем строків позовної давності в частині нарахування останнім інфляційних втрат, суд зазначає, що АТ «НАК «Нафтогаз України» в заяві про зменшення позовних вимог було помилково вказано період такого нарахування з 01.03.2010р. по 31.05.2021р., що підтверджується доданим до заяви розрахунком, зокрема, інфляційних втрат, де зазначено початок розрахункового періоду з 01.03.2020р. Відтак, посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності під час розрахунку інфляційних втрат не приймається судом до уваги огляду на його недоведеність та безпідставність.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним проведенням відповідачем оплати заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 7544,60 грн. загалом за період з 27.12.2019р. по 17.04.2020р.

Здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення оплати вартості поставленого природного газу є арифметично вірним, її розмір не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, відповідає зазначеним обставинам справи та вищезазначеним вимогам законодавства, а відтак вимога позивача в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних за договором суперечить діючому законодавству України, оскільки останні нараховані за період на який діє заборона щодо їх нарахування, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 4 Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що:

комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Тобто кінцевий споживач отримує не теплову енергію, а відповідну житлово-комунальну/комунальну послугу.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на послуги з утримання будинків і прибудинкової території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що правовідносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Водночас, правовідносини сторін в рамках даної справи виникли на підставі договору, предметом якого є постачання природного газу як товарної продукції з метою виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а не як житлово-комунальної послуги.

Крім того, відповідно до положень ст.2 названого Закону предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відтак, суд зазначає, що відповідач не є споживачем комунальної послуги, а тому на нього не поширюються норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» в частині заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Тобто в даному випадку виниклі між сторонами правовідносини жодним чином не відносяться до правовідносин з постачання житлово-комунальних послуг.

Щодо тверджень відповідача, що саме через заборгованість мешканців будинку за спожите опалення перед відповідачем, у останнього виникла заборгованість, суд відзначає наступне.

Положення ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори (ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

З огляду на те, що самі жителі багатоквартирного будинку (їх загальні збори) є органом управління та задля їх потреб саме і створено ОСББ, суд вбачає недоречним посилання відповідача на причину несвоєчасного розрахунку із позивачем через несплату мешканцями будинку вартості набутих комунальних послуг.

До того ж, суд зауважує, що сума нарахованої позивачем пені не є надмірною у відношенні до суми основного боргу, а відповідачем не було заявлено про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», заявлені до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010», підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на наведене всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлюють у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2 270,00 гривень.

Приймаючи до уваги, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та сума основної заборгованості була погашена ОСББ «Каскад-2010» після звернення з відповідним позовом та, враховуючи зменшення позивачем розміру позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», зокрема, не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 202, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад-2010» (вул. Левітана, № 62, м. Одеса, 65114, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, № 6, м. Київ, 01601, ) пеню в розмірі 7544 (сім тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 60 коп., 3% річних у сумі 12709 (дванадцять тисяч сімсот дев`ять) грн. 02 коп., інфляційні втрати у сумі 32941 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок одна) грн. 87 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський