ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/773/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/773/21

За позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 )

До відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; код НОМЕР_2 ).

За участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" (65123, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд. 71; )

про витребування майна

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1., паспорт

від відповідача - Мусієнко А.Ю., адвокат за ордером

від третьої особи - не з`явився

Встановив: ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , а саме частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., яка вибула з його володіння поза його волею та незаконно перебуває у власності ОСОБА_3 .

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.03.2021р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі №916/773/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ". Підготовче засідання у справі призначено на "26" квітня 2021 р. о 11:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду Запропоновано залученій третій особі, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 26.04.2021р. о 11:30.

22.04.2021р. до суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву.

26.04.2021р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 24.05.2021р. о 11:30. Запропоновано позивачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати учасникам справи відповідь на відзив, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.166 ГПК України, в строк до 14.05.2021р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2021р. повідомлено третю особу по справі №916/773/21: Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" про судове засідання, яке відбудеться "24" травня 2021р. о 11:30.

05.05.2021р. до суду позивачем було подано відповідь на відзив ОСОБА_3 .

24.05.2021р. до суду позивачем було подано клопотання про заміну первісного неналежного відповідача належним відповідачем та про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якого позивач, зокрема, просив суд замінити у справі №916/773/21 первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/773/21 на 30 днів до 29.06.2021р. Відкладено підготовче засідання на "07" червня 2021р. о 11:45. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 07.06.2021р. о 11:45.

07.06.2021р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивачем було зазначено, що з матеріалів справи № 916/773/21 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до п.п. 1.2., 5.2. Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ"до 06.03.2013 володів часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складала 55114,66 грн. Також позивачем було зазначено, що одночасно з цим, відповідно до п.п. 1.2., 5.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" (далі - Товариство) до 06.03.2013 батько позивача, ОСОБА_4 , також володів часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 23,4 %, що у грошовому еквіваленті складала 55114 грн. 65 коп. та пояснено, що зазначені відомості також підтверджені і протоколом Загальних зборів учасників Товариства №1/1 від 06.03.2013р., копія якого була додана до позовної заяви. Позивачем було також пояснено суду, що відповідно до зазначеного протоколу Загальних зборів учасників Товариства №1/1 від 06.03.2013р.: ОСОБА_1 "був виключений зі складу учасників Товариства", а ОСОБА_2 був включений до складу учасників Товариства із часткою у розмірі 23,4 %, що у грошовому еквіваленті складала 55114,66 грн., та ОСОБА_4 "був виключений зі складу учасників Товариства", а ОСОБА_3 був включений до складу учасників Товариства із часткою у розмірі 23,4 %, що у грошовому еквіваленті складала 55114,65 грн. З урахуванням викладеного, позивачем було зазначено суду, що грошова вартість (еквівалент) частки у статутному капіталі Товариства, яка належить ОСОБА_1 і яка має бути витребувана із незаконного володіння ОСОБА_2 - становить 55114,66 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.06.2021р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 07.06.2021р. вх. №ГСОО 15314/21 про зміну предмету позову. Замінено у справі №916/773/21 первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_2 . Запропоновано ОСОБА_2 підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві та 3-й особі відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відкладено підготовче засідання у справі №916/1356/20 на "22" червня 2021р. о 12:00. Роз`яснено ОСОБА_2 право заявити клопотання про здійснення розгляду справи спочатку.

11.06.2021р. до суду відповідачем - ОСОБА_2 було подано клопотання про розгляд справи спочатку.

11.06.2021р. до суду відповідачем - ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву позивача. (а.с. 99-114, т.2).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2021р. клопотання ОСОБА_2 від 11.06.2021р. вх. № ГСОО 15863/21 задоволено. Розгляд справи №916/773/21 почато спочатку. Відкладено підготовче засідання на "04" серпня 2021 р. о 11:20. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України до 16.07.2021р. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 04.08.2021р. о 11:20.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.08.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/773/21. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "18" серпня 2021 р. о 10:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 18.08.2021р. о 10:00.

18.08.2021р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 08.09.2021р. о 13:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2021р. повідомлено учасників по справі №916/773/21: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" про судове засідання, яке відбудеться "08" вересня 2021р. о 13:45.

08.09.2021р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.09.2021р. о 12:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2021р. повідомлено учасників по справі №916/773/21: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" про судове засідання, яке відбудеться "21" вересня 2021р. о 12:30.

ОСОБА_1 підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

ОСОБА_2 заперечує проти заявлених вимог позивача з підстав, що викладено у поданому відзиві.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" письмових пояснень щодо позову подано не було.

У судовому засіданні 21.09.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 24.09.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 за час розгляду справи, суд встановив.

Як зазначалось суду позивачем, Товариство з обмеженою відповідальністю Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 07.07.1997 з присвоєнням ідентифікаційного коду 20946311.

Згідно із п.п.1.2, 5.2 Статуту Товариства в редакції від 04.03.2013р., учасниками (засновниками) товариства були наступні фізичні особи, громадяни України: ОСОБА_5 - з часткою у статутному капіталі 6,4%, що у грошовому еквіваленті складає 15000,00 грн., ОСОБА_6 - із часткою у статутному капіталі 15,6%, що у грошовому еквіваленті складає 36743,10 грн., ОСОБА_7 - із часткою у статутному капіталі 15,6%, що у грошовому еквіваленті складає 36743,10 грн., ОСОБА_8 - із часткою у статутному капіталі 15,6%, що у грошовому еквіваленті складає 36743,10 грн., ОСОБА_4 - із часткою у статутному капіталі 23,4% що у грошовому еквіваленті складає 55114, 65 грн., ОСОБА_1 - із часткою у статутному капіталі 23,4% що у грошовому еквіваленті складає 55114, 66 грн.

Позивачем було вказано суду, що 06.03.2013р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. підписані заяви про вихід зі складу засновників/учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ та зазначено, що справжність підпису на заяві про вихід ОСОБА_1 посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О. цією ж датою та зареєстрована в реєстрі за №644.

За посиланням позивача, в заяві про вихід зазначено: „...заявляю про вихід зі складу засновників... У зв`язку з відступленням частки товариству я не маю претензій до товариства та учасників щодо виплати або компенсації грошового розміру частки у статутному капіталі товариства.".

Того ж дня, 06.03.2013р. приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. засвідчено справжність підписів учасників товариства, які зроблені у її присутності у протоколі №1/1 загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" від 06.03.2013р. (реєстровий №647-654).

Згідно з протоколом №1/1 загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" від 06.03.2013 р., за результатами розгляду питань, були прийняті такі рішення:

- по першому питанню вирішено виключити ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зі складу учасників товариства, а їх частки у статутному капіталі передати товариству безоплатно.

- по другому питанню вирішено: включити до складу учасників товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

- по третьому питанню вирішено: розподілити частки у статутному капіталі товариства наступним чином: ОСОБА_5 - 6,4% (15000,00 грн.), ОСОБА_6 - 15,6% (36743,10 грн.), ОСОБА_7 - 15,6% (36743,10 грн.), ОСОБА_8 - 15,6% (36743,10 грн.), ОСОБА_2 - 23,4% (55114,65 грн.), ОСОБА_3 - 23,4 % (55114,65 грн.)

- по четвертому питанню вирішено: затвердити статут товариства в новій редакції.

- по п`ятому питанню вирішено: доручити проведення реєстрації статуту товариства в новій редакції Гоцуленко С.В .

Того ж дня, 06.03.2013р. приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. посвідчено нотаріально статут товариства в новій редакції. На статуті наявні підписи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , які завірені нотаріусом і ці дії зареєстровані в реєстрі під №№ 655-661.

За твердженнями позивача, 07.03.2013р. для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, зміни складу учасників товариства, державному реєстратору Стукаленко К.Є. представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" були надані наступні документи: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; фотокопія заяви ОСОБА_4 про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" (зареєстровано в реєстрі за № 645 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадеєвою Н.О ); фотокопія заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" (зареєстровано в реєстрі за № 646) приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадеєвою Н.О.); протокол №1/1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" від 06.03.2013р.; протокол №2/1 від 06.03.2013р. про підтвердження дійсності протоколу №1/1 від 06.03.2013р.; статут Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" (нова редакція від 06.03.2013р.), підписи учасників засвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадеєвою Н.О., і ці дії зареєстровано в реєстрі за №№ 655-661; квитанція про сплату реєстраційного збору; копія довіреності представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ".

07.03.2013 р. на підставі наданих представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" Гоцуленко С.В. вищевказаних документів, реєстратором відділу державних реєстраторів виконавчого комітету Одеської міської ради Стукаленко К.Є. було проведено державну реєстрацію змін (реєстраційний запис №1029422) до установчих документів, відомостей про склад засновників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ", внаслідок чого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 включені до складу учасників товариства.

Як було вказано суду позивачем, вищевказані обставини, встановлені в господарській справі № 916/2968/19 в рішенні господарського суду Одеської області від 03 лютого 2020 р., в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 червня 2020р. і мають приюдиційне значення та не потребують доказування.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що вчинення підпису ОСОБА_1 на заяві про вихід відбулося під тиском і примусом, внаслідок чого волевиявлення позивача не було вільним.

Також позивачем зауважувалось суду, що було порушення порядку скликання загальних зборів учасників товариства, з посиланням на ст. 61 Закону України „Про господарські товариства" та вказано, що 06.03.2013р. взагалі не було загальних зборів учасників товариства, виходячи з того що в той же день 06.03.2013р. були підписані і заяви про вихід, і протокол №1/1, які учасники товариства почергово підписували в приміщенні приватного нотаріуса Фадєєвої Н.О.

Таким чином, за посиланням позивача, внаслідок злочинної домовленості між приватним нотаріусом Фадєєвої Н.О., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх адвокатом Халдай І.В., дотримання порядку скликання загальних зборів учасників товариства, зокрема щодо належного повідомлення учасників - було умисне порушено.

Позивачем було пояснено суду, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.10.2019 р. у справі №923/876/16, своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, а також щодо відповідності питань порядку денного зборів питанням порядку денного, які перелічені в отриманому учасником запрошенні на загальні збори учасників товариства. Якщо учасник (або його представник) узяв участь у загальних зборах і голосував на них, то ця обставина сама собою не обов`язково свідчить про те, що учасник був належним чином повідомлений про збори і мав змогу підготуватися до розгляду питань порядку денного.

Крім того, у поданому позові позивачем зазначалось суду щодо неправомірного виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та безоплатного передання частки у статутному капіталі товариству та підміну понять „виключення та «вихід" учасника з Товариства.

Згідно ст. 59 Закону України „Про господарські товариства" (в редакції від 18.12.2011 року, яка була чинною станом на 06.03.2013 року), при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Згідно ст. 64 цього Закону, учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов`язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Таким чином, як вважає позивач, виключення є санкцією за невиконання корпоративних обов`язків перед товариством. На відміну від виходу з товариства, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника. Воно можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами.

При цьому, як зауважено суду позивачем, у рішенні загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" від 06.03.2013р. про виключення ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з учасників господарського товариства не вказано обґрунтованих причин такого виключення і взагалі не зазначено, які саме факти невиконання статутних обов`язків стали підставою для виключення останніх з товариства, отже, рішенням про примусове виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та передання його частки товариству безоплатно було порушено право власності на частку у статутному капіталі товариства.

Щодо відчуження частки у розмірі 23,4% ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" позивачем було зазначено суду, що виходячи зі змісту протоколу №1/1 від 06.03.2013р. вирішення питання про придбання самим товариством частки ОСОБА_4 , ОСОБА_1 так і про відчуження часток на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не приймалося.

Крім того, ОСОБА_1 своєї волі на відчуження частки не виражав, жодних правочинів, направлених на відчуження частки, не укладав, а тому частка у розмірі 23,4% - ОСОБА_1 статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна Телекомпанія Норма-ТВ" вибула з володіння власника поза його волею, та незаконно перебуває у власності недобросовісного набувача ОСОБА_2 , який незаконно (безоплатно) заволоділ часткою позивача.

Позивач вважає порушеними майнові права як учасника Товариства, які пов`язані з позбавленням володіння частки, а інтерес позивача полягає в поверненні її з чужого незаконного володіння. Належним способом захисту такого права й інтересу є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Враховуючи викладене, наявні правові підстави для застосування правового механізму захисту, передбаченого статтею 387 ЦК України, шляхом витребування майна із незаконного володіння недобросовісного набувача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Щодо поважних причин пропущення строків позовної давності позивачем було зазначено суду наступне.

У лютому 2016 р. (тобто в межах позовної давності) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулися до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з незаконного володіння недобросовісних набувачів

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у справі 523/3160/16-ц , закрито провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за позовними вимогами в частині: - витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ; витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2020 року по справі №523/3160/16-ц, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року. Предметом розгляду було питання про визначення юрисдикційного спору щодо частини позовних вимог про витребування майна з незаконного володіння.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 р. по справі №523/3160/16-ц, клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про направлення справи в частині позовних вимог до господарського суду Одеської області залишено без задоволення, роз`яснено ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про право звернення до господарського суду Одеської області з позовними вимогами: про витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства "Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ; про витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Виходячи з вищевказаних обставин, позивач просив суд взяти до уваги, що розгляд цивільної справи №523/3160/16-ц здійснювався протягом майже 5 років. Та зазначав, що в разі якщо суд дійде до висновку, що позовна давність щодо заявлених вимог сплила, визнати причини пропущення позовної давності поважними.

За поясненнями позивача, причини пропуску строку позовної давності в даному випадку пов`язані з обставинами, що залежать не тільки від позивача а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема, з фактом прийняття Суворовським районним судом м. Одеси відповідної позовної заяви позивача до відповідача та її розгляду судом впродовж певного строку до закриття провадження у справі в частині вимог.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, подання позову з недодержанням правил підвідомчості / підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 направлено на витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,66 грн.

Відповідно до поданого відзиву ОСОБА_2 зазначалось суду, що він заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вони є незаконними і необґрунтованими.

Посилаючись на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 04 червня 2014 року по справі №523/5544/14-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року, рішення господарського суду Одеської області від 23 лютого у справі №916/3167/14, залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 29 грудня 2015 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 24 березня 2015 року у справі №523/19337/14-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року та на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 лютого 2017 року у даній справі, а також на рішення господарського суду Одеської області від 03 лютого 2020 року у справі №916/2968/19, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 червня 2020 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 08 вересня 2020 року та на судові рішення у справі 523/3160/16-ц, відповідачем зазначалось суду, що судами неодноразово розглядались справи, в яких досліджувались обставини щодо правомірності виходу позивача зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ", та в жодній із вище перелічених справ не було встановлено порушення порядку виходу ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ", а також незаконності рішень Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" від 06 березня 2013 року, оформлених протоколом №1/1 та протоколом №2/1, на підставі яких було проведено державну реєстрацію виходу ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ", а також включення до складу учасників товариства ОСОБА_2 .

Також, відповідачем було зазначено суду, що матеріали справи не містять доказів відкликання позивачем власноручно написаної ним заяви про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" від 06 березня 2013 року, у зв`язку з чим відповідна заява є належним, допустимим та достовірним доказом наявності у нього волевиявлення на припинення корпоративних відносин із Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" шляхом добровільного виходу з товариства з безоплатною передачею належної йому частки самому товариству.

Таким чином, за посиланням відповідача, з 06 березня 2013 року позивач не є власником спірної частки у статут ному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23, 4 %, що у грошовому еквіваленті складає 55114 гривень 65 копійок, не має жодних прав чи законного інтересу щодо неї, і відповідно не має права вимагати її витребування, оскільки у відповідності до статті 387 ЦК України таке право мас лише власник майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" на підставі частини п`ятої статті 53 Закону України „Про господар ській товариства" в редакції, яка діяла станом на день проведення Загальних зборів, мало право реалізувати отриману безоплатно від ОСОБА_1 частку третій особі ОСОБА_3 . Позивачем жодним чином не спростовано законності передачі Товариством з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у власність відповідача спірної частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23, 4 %, що у грошовому еквіваленті складає 55114 гривень 66 копійок, що також свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Приймаючи до уваги зазначене, відповідач вважає, що ОСОБА_1 не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав їх незаконності та необґрунтованості.

Крім того, оскільки позивачем подано заяву про поновлення строків позовної давності, відповідач вважав за необхідне надати заперечення проти її задоволення.

Позивач посилається на те, що причини пропуску ним строку позовної давності пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від позивача, а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема з фактом прийняття Суворовським районним судом міста Одеси позовної заяви позивача до відповідача у справі № 523/3160/16-ц та її розгляд судом впродовж певного часу до закриття провадження у справі в частині вимог, однак, відповідач не погоджується з тим, що наведені позивачем причини пропуску строку позов ної давності є поважними оскільки позивачі у цивільній справі № 523/3160/16-ц, в тому числі ОСОБА_1 , у встанов лені законом строки не звернулись до Суворовського районного суду міста Одеси із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року у справі № 523/3160/16-ц відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про передання частини заявлених позовних вимог щодо яких суд закривав провадження по справі ухвалою суду від 15 липня 2019 року до Господарського суду Одеської області, оскільки відповідна заява позивачів надійшла до суду лише 01 липня 2020 року, тобто з порушенням термінів, визначених у частині першій статті 256 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним ОСОБА_1 в позовній заяві, та направленим на витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,66грн., суд зазначає наступне.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Тобто, саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, а тому потребують захисту.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тобто законодавець пов`язує факт звернення до суду з наявністю вже порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Суд зазначає, що вирішуючи даний спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до господарського суду.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушеного права, свободи або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідачів, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

На спростування доводів та тверджень позивача, що були ним визначенні в обґрунтування доводів щодо права звертатися до суду саме з такими заявленими вимогами щодо захисту свого порушеного права, суд зазначає, що ним критично оцінюються посилання позивача, оскільки за час розгляду справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В провадженні господарського суду Одеської області перебувала справа №916/2968/19 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до Одеської міської ради в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ", ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій щодо внесення до установчих документів відомостей про склад учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ", а саме реєстраційного запису №1029422 державного реєстратора виконавчого комітету одеської міської ради Стукаленко К.Є., вчиненого 07 березня 2013 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03 лютого 2020 року у справі №916/2968/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 червня 2020 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 08 вересня 2020 року, у задоволенні позову було відмовлено.

За текстом постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 08 вересня 2020 року було зазначено, що згідно з пунктами 1.1, 1.2, 5.2 Статуту Товариства (в редакції від 04.03.2013), його учасниками були: ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 15000 грн, що складає 6,4% статутного капіталу; ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_10 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,11 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_8 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 55114,65 грн, що складає 23,4% статутного капіталу; ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 55114,66 грн, що складає 23,4% статутного капіталу.

6 березня 2013 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 підписали адресовані загальним зборам учасників Товариства заяви про те, що вони заявляють про вихід зі складу засновників Товариства, відступаючи свої частки у статутному капіталі Товариству, а також свої права щодо участі у Товаристві в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством та статутом, у зв`язку з відступленням часток Товариству не мають претензій до Товариства та його учасників щодо виплати або компенсації грошового розміру частки у статутному капіталі. Справжність підписів Позивачів на зазначених заявах посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., заяви зареєстровані в реєстрі за №643 і №644.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 у справі №523/5544/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2014, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. про визнання недійсною та скасування заяви від 06.03.2013 про вихід зі складу засновників Товариства.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 у справі №523/19337/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. про визнання незаконними нотаріальних дій, проведених 6 березня 2013 року щодо Позивача-1, відновлення прав Позивача-1 в якості засновників Товариства шляхом скасування нотаріальних дій, державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013 та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №1/1 від 06.03.2013 (далі - Збори), вирішено виключити ОСОБА_4 і ОСОБА_1 зі складу засновників Товариства, а їх частки у статутному капіталі безоплатно передати Товариству; включити до складу учасників Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; розподілити частки у статному капіталі Товариства наступним чином: ОСОБА_5 - 15000 грн, що складає 6,4% статутного капіталу; ОСОБА_7 - 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_10 - 36743,11 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_8 - 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_3 - 55114,65 грн, що складає 23,4% статутного капіталу; ОСОБА_2 - 55114,66 грн, що складає 23,4% статутного капіталу; затверджено статут Товариства у новій редакції та доручено провести його реєстрацію Гоцуленку Сергію Васильовичу .

Рішення Зборів мотивовано тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 повідомили про свій намір вийти зі складу учасників Товариства з безоплатним переданням останньому своїх часток, що підтверджується поданими ними заявами, та запропонували виключити їх зі складу учасників Товариства.

Відповідно до протоколу №1/1 від 06.03.2013 на Зборах були присутні всі учасники Товариства, в тому числі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , а також запрошені особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Протокол підписаний усіма зазначеними особами, в тому числі Позивачем-1 і Позивачем-2.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №2/1 від 06.03.2013, вирішено підтвердити дійсність протоколу Зборів №1/1 від 06.03.2013.

7 березня 2013 року державний реєстратор Виконавчого комітету Одеської міської ради Стукаленко К.Є. провів державну реєстрацію змін до установчих документів, відомостей про склад засновників Товариства (реєстраційний запис №1029422) щодо виключення Позивача-1 і Позивача-2 зі складу учасників Товариства та включення до складу учасників Товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Для зазначеної реєстраційної дії державному реєстратору були надані наступні документи: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; фотокопія заяви ОСОБА_4 про вихід зі складу учасників Товариства, що зареєстрована в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О за №645; фотокопія заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства, яка зареєстрована в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О за №646; протокол загальних зборів учасників Товариства №1/1 від 06.03.2013; протокол загальних зборів учасників Товариства №2/1 від 06.03.2013 про підтвердження дійсності протоколу Зборів №1/1 від 06.03.2013; статут Товариства у новій редакції від 06.03.2013; квитанція про сплату реєстраційного збору; копія довіреності представника Товариства.

Відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" представник Товариства додатково подав державному реєстратору Стукаленко К.Є. заяви про вихід з учасників Товариства.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.02.2015 у справі №916/3167/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства про визнання недійсним рішення Зборів та відновлення права ОСОБА_4 як засновника Товариства шляхом скасування державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013 відмовлено.

Під час розгляду справи №916/3167/14 суд досліджував обставини щодо справжності підпису ОСОБА_4 на відповідних протоколах загальних зборів учасників Товариства. Згідно з висновком №6048/02 судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_4 у протоколах загальних зборів Товариства №1/1 і №2/1 від 06.03.2013 виконаний самим ОСОБА_4 .

Судом було враховано, що на підставі наданих учасниками справи доказів суди попередніх інстанцій встановили обставини виходу позивачів зі складу учасників Товариства шляхом подання відповідних заяв 6 березня 2013 року.

Суди правильно зазначили, що вихід засновника (учасника) з товариства є безумовним суб`єктивним правом учасника. При цьому товариство є суб`єктом лише пасивного обов`язку не перешкоджати реалізації цього права. Реалізація права на вільний вихід з товариства шляхом подачі відповідної заяви учасником є одностороннім правочином, від якого учасник може відмовитися, зокрема шляхом подачі відповідної заяви про відкликання заяви про вихід.

Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ані з рішенням зборів учасників, ані з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.10.2019 у справі №127/16567/17.

У постанові було зазначено, що суд вважав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що подані позивачами заяви про вихід зі складу учасників Товариства, за відсутності доказів їх відкликання, свідчать про наявність волевиявлення Позивачів на припинення корпоративних відносин у Товаристві. Оскільки Позивачі вийшли зі складу учасників Товариства 6 березня 2013 року відповідно до підписаних ними і нотаріально посвідчених заяв, то проведена 7 березня 2013 року державна реєстрація змін до установчих документів Товариства не порушує їх корпоративних прав.

Таким чином, приймаючи до уваги наявність чинних судових рішень, якими були встановлені обставини, що прийнято судом до уваги за час розгляду даної справи, а також враховуючи, що з 06 березня 2013 року позивач не є власником спірної частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ" у розмірі 23/4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,66 грн., суд зазначає щодо відсутності права позивача на витребування такої частки.

Також суд касаційної інстанції відхилив аргументи позивачів щодо залишення судами попередніх інстанцій поза увагою доводів про відсутність укладення позивачами договорів, спрямованих на відчуження належних ним часток у статутному капіталі Товариства, які ґрунтуються на посиланні на положення частини 1 статті 147, статей 334, 363 Цивільного кодексу України та висновки, наведені в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі №917/207/14 і постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №909/1294/15.

Суд звертав увагу на відсутність правових підстав для ототожнення виходу учасника з товариства з обмеженою відповідальністю та переходу частки (її частини) учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи. Відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбачене статтею 147 ЦК України та статтею 53 Закону України "Про господарські товариства", є відчуженням частки. Таке відчуження потребує волевиявлення особи, яка відчужує частку, й особи, яка приймає частку у власність. Відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменованим видом договору, оскільки відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.10.2019 у справі №909/1294/15

Натомість, як було зазначено судом, право учасника на вихід із товариства з обмеженою відповідальності, передбачене статтею 148 ЦК України та статтею 54 Закону України "Про господарські товариства", реалізується ним шляхом вчинення одностороннього правочину - подання товариству відповідної заяви про його вихід. І такий правочин не потребує зустрічного волевиявлення чи згоди ані інших учасників товариства, ані самого товариства.

З огляду на викладене, суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, заявнику, крім передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" переліку документів, достатньо надати державному реєстратору будь-який з наведених у частині 3 зазначеної статті Закону додаткових документів, в тому числі й заяву фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників).

Верховний суд зазначив, що оскільки спірні у справі реєстраційні дії вчинені саме внаслідок виходу позивачів зі складу учасників Товариства, апеляційний господарський суд обґрунтовано відхилив твердження Позивачів про те, що обов`язковою умовою для проведення зазначених реєстраційних дій є подання оригіналу договору про перехід або передання частки в статутному капіталі товариства, а також доводи про порушення державним реєстратором передбаченого законом порядку проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо відомостей про склад засновників.

При цьому суд вважав безпідставними твердження позивачів про те, що згідно з протоколом №1/1 від 06.03.2013 було прийнято рішення про відчуження часток позивачів особам, які включаються до складу учасників Товариства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адже вони не відповідають обставинам, встановленим судами під час розгляду справи, зокрема щодо змісту зазначеного протоколу. Тоді як відповідно до встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, суд вважав слушним зазначення судом апеляційної інстанції про те, що спірні правовідносини виникли саме між позивачами та Товариством у зв`язку з відсутністю, на думку позивачів, правових підстав для припинення їх участі в Товаристві.

А тому заявлена Позивачами позовна вимога помилково звернена до державного реєстратора як відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, судом враховано судові рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30 березня 2021 року у справі № 523/3160/16-ц, яким позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування у недобросовісного власника ОСОБА_2 коштів, які він отримав у якості дивідендів в період з 06 березня 2013 року по 2019 рік у розмірі 3346012 грн. 80 копійок на користь ОСОБА_4 , про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 55000 грн., про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 55000 грн.; про стягнення судових витрат, - залишено без задоволення у повному обсязі.

З урахуванням наявних чинних судових рішень, суд зазначає, що судами вже були встановлені обставини, щодо виходу позивача - ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ", що має наслідком припинення корпоративних правовідносин між учасником і товариством.

З урахуванням викладеної позицію, суд зазначає, що наразі не приймаються доводи та твердження позивача, щодо вчинення ним підпису на заяві від 06.03.2013р. про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ" під тиском, оскільки, по-перше, позивачем не було доведено суду належними та допустимими доказами свої твердження та міркування стосовно зазначеної підстави позову, а, по-друге, як з`ясовано за час розгляду даної справи, судами вже було надано правову оцінку виходу ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ", у зв`язку з чим, твердження позивача у даній частині не приймаються судом до уваги, оскільки повністю спростовуються встановленими обставини та відповідними чинними судовими рішеннями.

Також суд зазначає, що матеріали даної господарської справи не містять жодних доказів відкликання позивачем підписаної ним заяви про вихід зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ" від 06 березня 2013 року, у зв`язку з чим така заява позивача є належним доказом, яка засвідчує та встановлює відповідне рішення та волевиявлення ОСОБА_1 на припинення відповідних корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ".

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 Господарського кодексу України, товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Відповідно до ст. 116 Цивільного кодексу України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Крім того, суд звертає увагу позивача, з урахуванням його заявлених вимог, що судами вже було досліджено питання про відчуження частки позивача, та суд вважав безпідставними твердження позивача про те, що згідно з протоколом №1/1 від 06.03.2013 було прийнято рішення про відчуження часток особам, які включаються до складу учасників Товариства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адже вони не відповідають обставинам, встановленим судами під час розгляду справи, зокрема щодо змісту зазначеного протоколу.

З урахуванням вже встановлених обставин, суд зазначає про безпідставність тверджень та доводів позивача у даній справі, відповідно до яких він зазначає про набуття відповідачем саме тієї частки, яка раніше належала позивачу до виходу із товариства.

Суд зазначає, що наразі відсутнє порушено право позивача, як колишнього учасника Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телеко мпанія Норма-ТВ", оскільки такі права були припинені на момент вчинення відповідної реєстрації, правомірність та законність якої вже було досліджено судами за час розгляду інших справ, на які було посиланням за тексом даного рішення.

Також суд зазначає, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, якими чином права та інтереси позивача були порушені з боку відповідача у даній справі.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Судом приймаються до уваги доводи та пояснення відповідача, що були надані ним за час розгляду справи та відповідно до яких було зазначено суду, що факти на спростування тверджень позивача, вже були встановлені судовими рішеннями, які прийнято судом до уваги.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги усе вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,66 грн., залишаються судом без задоволення.

Щодо заяви позивача про поважність причин пропущення строків позовної давності та враховуючи заперечення відповідача щодо поновлення таких строків, що були викладені останнім у відзиву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом враховано, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року у справі № 523/3160/16-ц відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про передання частини заявлених позовних вимог, щодо яких суд закривав провадження по справі ухвалою суду від 15 липня 2019 року, до Господарського суду Одеської області.

Положеннями ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява про застосування строків позовної давності не приймається судом до уваги, оскільки суд на підставі досліджених під час розгляду справи доказів встановив, що право позивача, на захист якого він звернувся до суду, відповідачем не порушено, отже приймається рішення про відмову у задоволенні позову не через пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ" у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,66 грн. - відмовити у повному обсязі.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Суддя Т.Г. Д`яченко