ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5562/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Національної Металургійної Академії України, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 року у загальному розмірі 335 965,89 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Національна Металургійна Академія України звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" заборгованість за договором оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 року у загальному розмірі 335 965,89 грн., яка складається з: заборгованості з орендної плати за період з грудня 2019 по квітень 2021 у розмірі 252 350,70 грн., пені у розмірі 13 241,00 грн., штрафу у розмірі 50 470,14 грн., 3% річних за період з 16.01.2020 по 21.05.2021 у розмірі 4 875,62 грн. та інфляційних втрат за період з січня 2019 по квітень 2021 у розмірі 15 028,43 грн.

Дослідивши подані позовні матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (335 965,89 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 09.07.2021 року: відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 28.06.2021 року: відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію заперечень направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду).

29.06.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від б/д, у якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що загальний розмір нарахувань орендної плати за договором оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 року за грудень 2019 - квітень 2021 не може перевищувати 150 757,07 грн. Заявлені позивачем до стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та штраф також не підлягають стягнення у заявлених розмірах, оскільки вони є похідними від розмірів невірно нараховані позивачем орендних платежів за договором.

Також ТОВ "Екодевелопмент" заявлено відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України про необхідність застосування позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу за порушення строків оплати орендних платежів за договором № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 року.

В зазначені встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України строки позивачем відповіді на відзив суду не надано.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи вищевикладене, з метою надання можливості сторонам реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків та забезпечення рівності і змагальності сторін, суд вважає за необхідне перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/5562/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, у зв`язку з необхідністю визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та встановлення відповідних доказів, та надати сторонам час для вирішення спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2021 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/5562/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2021 року о 11:00 год.

25.08.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 289 від 25.08.2021 року, у якому просить відкласти підготовче судове засідання, у звязку із зайнятістю представника відповідача.

У підготовче судове засідання 26.08.2021 року представник відповідача не з`явився.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

З урахуванням того, що коло представників юридичної особи не обмежене одним представником, зважаючи на те, що позивач був завчасно обізнаним про день, час та місце судового засідання, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

26.08.2021 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2021 року о 11:20 год.

У призначеному судовому засідання 21.09.2021 року оголошено перерву до 23.09.2021 року о 10:30 год.

У призначене судове засідання 23.09.2021 року представники сторін не з`явилися.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 23.09.2021 прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 року, а саме в частині повної та своєчасної оплати на рахунок балансоутримувача орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 252 350,70 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені за період з 16.01.2020 по 21.05.2021 у розмірі 13 20,41 грн., штраф у розмірі 50 470,14 грн., 3% річних за період з 16.01.2020 по 21.05.2021 у розмірі 4 875,62 грн. та інфляційних втрат за період з лютого 2020 по квітень 2021 у розмірі 15 028,43 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позов

Відповідач зазначає, що підпунктом 2 п. 1, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 р. "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" установлено, що [на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СО//Ю-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та | пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 1786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів зс 1 переліком згідно з додатком 2.

Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Пунктом 2 Додатку 2 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків" до Постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 р. визначено таких орендарів, як вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах). ТОВ Екодевелопмент, в силу приписів ст. 55 ГК України, є суб`єктом малого підприємництва.

Зазначена обставина та застосовність до ТОВ Екодевелопмент приписів підпункту 2 п. 1, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 р. щодо зобов`язання останнього сплачувати орендну плату за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого), що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 (далі - Договір № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 р.) в період з 12.03.2020 р. до закінчення карантину в розмірі 50% від нарахованої згідно Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 р., залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2021 р. у справі № 904/4676/20, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 76 ГПК України, не потребують доказування.

Відтак, загальний розмір нарахувань орендної плати за Договором № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 р. за грудень 2019 р. - квітень 2021 р. не може перевищувати 150 757,07 грн.

Також, відповідач зазначає, що заявлені позивачем до стягнення пеня, 3% річних, інфляційні втрати, штраф також не підлягають стягненню у заявлених розмірах, оскільки є похідними від розмірів невірно врахованих позивачем орендних платежів за Договором № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з виконанням умов договору оренди нерухомого майна щодо своєчасної оплати орендної плати, підстави припинення договору оренди, строк дії договору, наявність оплати та, відповідно, прострочки виконання зобов`язання, наявність/відсутність підстав застосування відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019 №39, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - Регіональне відділення) є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 22.03.2019 №290 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях розпочало свою роботу з 22.03.2019.

Так, судом встановлено, що 05.05.2018 року між Регіональним відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області, (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" (в подальшому - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) (далі - орендар/відповідач) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові вбудовані приміщення (реєстровий номер 02070766.2РМБЧЧФ1047) площею 2 325,40 кв.м., розміщені за адресою: м. Дніпро, вул. Адміральська, 30, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах чотирьохповерхового будинку, що перебуває на балансі Національної металургійної академії України (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 13 лютого 2018 р. і становить за незалежною оцінкою 2 246 336,00 грн.

Майно передається в оренду з метою іншого використання державного майна (лісопильне та стругальне виробництво) (п. 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна.

Згідно пункту 10.1. договору, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяці, що діє з 05.05.2018 по 04.04.2021 включно.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 (зі змінами), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2018 р. 20 604,18 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж:

- 50 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 10 302,09 грн.;

- 50% - балансоутримувачу у розмірі 10 302,09 грн.

щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору.

Згідно пункту 5.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 05.05.2018 (а.с.14).

За твердженням позивача у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати перед балансоутримувачем, за період грудень 2019 року - квітень 2021 року в розмірі 252 350,70грн., що і стало причиною виникнення спору та нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Статтею 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна (який діяв під час укладення договору та до 01.02.2020) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини оренди майна державної власності.

Щодо суми боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати орендної плати. Відповідно до пункту 3.6 договору, строк оплати орендних платежів є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У встановлені строки оплати орендної плати встановлені у п. 3.6. договору відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконав. Період заборгованості з орендної плати становить грудень 2019 року - квітень 2021 року та не заперечується відповідачем. Сума, яку за цей період відповідач мав сплатити за договором позивачу складає 252 350,70грн.

В той же час суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 на всій території України введено карантин.

Пунктом 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Згідно пункту 2 цієї Постанови, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

У Додатку 2 до Постанови зазначено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

У пункті 2 цього Переліку вказано, що він розповсюджується зокрема на вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва.

Відповідно до частини 3 статті 55 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єктами малого підприємництва є, зокрема, юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відповідає вищезазначеним критеріям суб`єкта малого підприємства, що підтверджується штатним розписом відповідача, деклараціями за 2020 рік, 2021 рік та спрощеним фінансовим звітом (а.с.73-84).

Аналізуючи у сукупності пункт 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та вищевказану Постанову КМУ суд зазначає, що норми Постанови КМУ стосуються тільки державного майна, натомість дія пункту 14 може бути застосована до будь-якого наймача в не залежності від того, яке майно є предметом договору державне, комунальне чи приватне.

Застосування пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України залежить від того, чи звернувся наймач з відповідною вимогою про зменшення плати за користування майном.

Водночас, Постанова КМУ імперативно вказує про те, що орендодавці державного майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину. Відтак нарахування орендної плати за державне майно починаючи з 12.03.2020 повинно здійснюватись орендодавцем на підставі цієї Постанови КМУ в незалежності від того, чи звертався до орендодавця орендар з відповідною вимогою/проханням, чи ні.

Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією відповідача та вважає, що нарахування відповідачу орендної плати, починаючи з 12.03.2020 повинно здійснюватись орендодавцем (позивачем) у розмірі 50% від розміру орендної плати.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року становить 150 757,07 грн.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендних платежів підлягають задоволенню частково у розмірі 150 757,07 грн.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношення відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати орендних платежів, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 13 241,00 грн. за період з 16.01.2020 по 21.05.2021.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення оплати орендних платежів, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

У зв`язку з невірним розрахунком суми орендної плати, судом здійснено перерахунок та встановлено, що позивачем невірно визначений період таких нарахувань.

Так, позивачем здійснено розрахунок штрафу тапені без врахування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захисть свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.1.ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1ст.259 Цивільного кодексу України)

Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 не містить домовленості сторін щодо продовження строку позовної давності, як загального, так і про стягнення неустойки.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем до матеріалів справи період за який він нараховує штрафні санкції становить грудень 2019 квітень 2021

До суду позивач звернувся 03.06.2021. Отже період, за який може бути стягнуто пеню складає травень 2020 квітень 2021

З огляду на викладене, сума пені, що підлягає стягненню на користь позивача складає 5 883,48 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 883,48 грн., у стягненні 7 357,52 грн. слід відмовити.

Щодо суми штрафу

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 3.9. договору передбачено, що у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж за три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати орендних платежів, позивачем останньому нараховано штраф у розмірі 50 470,14 грн..

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що позивачем невірно нараховано штраф, оскільки неправильно взято суму основного боргу та термін оплати орендних платежів за Договором № 12/02-6524-ОД від 05.05.2018 р. за грудень 2019 року (строк оплати до 15.01.2020 р.), січень 2021 року (строк оплати до 15.02.2021 р.), лютий 2021 року (строк оплати до 15.03.2021 р.), березень квітень 2021 року (строк оплати до 15.05.2021 р.) заявлені передчасно, оскільки на день подання позову (03.06.2021 р.) не пройшло три місяці від строку виконання кожного з наведених зобов`язань (15.06.2021 р., 15.07.2021 р., 15.08.2021 р.), відтак, у позивача не виникло право на нарахування штрафів за порушення строків оплати за наведені періоди.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума штрафу, яка підлягає задоволенню становить 13 316,60 грн.

Щодо суми інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.01.2020 по 21.05.2021 у розмірі 4 875,62 грн. та інфляційних втрат за період з лютого 2020 по квітень 2021 у розмірі 15 028,43 грн.

У зв`язку з невірним розрахунком суми орендної плати, судом здійснено перерахунок та встановлено, що позивачем вірно визначений період таких нарахувань, проте розмір цих вимог складає 13 194,01 грн., з яких 3% річних у сумі 3 330,06 грн. та інфляційних втрат у сумі 9 863,95 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню в розмірі 13 194,01 грн., з яких 3% річних у сумі 3 330,06 грн. та інфляційних втрат у сумі 9 863,95 грн., у стягненні 3% річних у сумі 1 545,56 грн. та інфляційних втрат у сумі 5 164,48 грн. слід відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір позивача у розмірі 2 747,27 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Сягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" (49000, м. Дніпро, вул. Чкалова, буд. 15, кв. 5; ) на користь Національної металургійної академії України (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 4; ) заборгованість з орендної плати у розмірі 150 757,07 грн., штрафу у розмірі 13 316,60 грн., пеню у розмірі 5 883,48 грн., 3% річних у розмірі 3 330,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 863,95 грн. та судовий збір у розмірі 2 747,27 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 30.09.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік