ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Дніпро Справа № 904/5843/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 р.

(суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний тест рішення складено 05.03.2021 р.)

та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 р.

(повний текст додаткового рішення складено 11.03.2021 р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу",

с. Дударків Бориспільського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 1 234 757 грн. 91 коп.

за договором поставки від 22.01.2019 № 220119

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" заборгованості в сумі 1 234 757 грн. 91 коп., з яких: 1 220 100 грн. 00 коп. - основний борг, 8 540 грн. 70 коп. інфляційні втрати, 6 117 грн. 21 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору поставки від 22.01.2019 р. № 220119.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 р. у задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" 37 656 грн. 58 коп. витрат на проведення судової експертизи.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" задоволено повністю - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" 38 690 грн. 75 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Додаткове рішення також скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" витрати на професійну правничу допомогу, в залежності від розміру задоволених позовних вимог останнього в апеляційній скарзі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області було неповно з`ясовано обставини справи, не взято до уваги відомості, шо випливають з наданих Позивачем доказів, не дотримано принципу справедливості судових рішень, не забезпечено дотримання принципу змагальності та принципу стандарту доказування, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції при винесенні рішення не достатньо дослідив, не звернув належної уваги наступним обставинам справи: відбиток печатки ТОВ «ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на видатковій накладній № 588 від 01.10.2019 р. та товарно-транспортній накладній № Р588 від 01.10.2020 р. є доказами того, що дані документи підписано в двосторонньому порядку та за участі уповноваженої особи ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на укладання правочинів від імені товариства; ТОВ «ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» прийняло зареєстровану Позивачем податкову накладну № 5 від 01.10.2019 р. та включило її у податковий кредит, чим підтвердило факт здійснення (прийняття) поставки, при цьому Відповідачем не подавалися уточнювальні декларації щодо безпідставного нарахування додаткового кредиту продавцем за оспорюваними накладними та не оскаржувались дані податкові накладні; підписавши Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2019 р. - 22.10.2019 р. між ТОВ «ГОРІХИ СВІТУ» та ТОВ «ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» про наявність заборгованості в сумі 1 220 100,00 грн. Відповідач погодився з наявністю такої заборгованості у ТОВ «ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» перед ТОВ «КЕЛТЕ». При цьому, лише одна наявність на вищезгаданому Акті звірки взаєморозрахунків підпису директора Відповідача у вигляді відбитку факсиміле не може бути підставою для автоматичного визнання його недійсним; показання свідка ОСОБА_1 та відстеження «трекер-пристрою», отримані в результаті досудового розслідування КП № 000249, що додатково містять докази поставки товару Відповідачеві та зазначення причин поставки товару 28.09.2019 р., а документального оформлення поставки - 01.10.2019 р..

При цьому Скаржник зазначає, що з висновків експертів вбачається виключно той факт, що зазначені підписи виконані різними особами, втім, ким саме та чи існувала взагалі уповноважена Відповідачем особа - ОСОБА_2 не відомо. На думку Позивача, Відповідач умисно засвідчив у довіреності підпис невідомої особи з метою подальшого ухилення від оплати вартості поставленого товару. Окрім того, слід звернути увагу суду на наявність у вказаних документах вже необов`язкового, втім, суттєвого додаткового реквізиту документу - печатки ТОВ «ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

Скаржник наголошує на тому, що Продавцем в повному обсязі та належним чином було виконано умови Договору поставки № 220119 від 22.01.2019 р., проте оплати за поставлений товар Покупцем не проводилось, у зв`язку з чим Позивач був вимушений звертатись до Господарського суду Дніпропетровської області.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що в документах про отримання товару від 01.10.2019 р. відсутній підпис особи, яка відповідно до довіреності мала право отримати товар від імені Відповідача, і відсутній підпис директора, а за свідченнями перевізника Чухлебова 01.10.2019 р. жодного товару Відповідачу він не доставляв. Таким чином, Висновком підтверджено, то особа, уповноважена Генеральною довіреністю №13, яка оформлена як додаток до Договору № 220119 на отримання від імені Відповідача товару за договором не отримувала товар 01.10.2019 p., оскільки підписи в ТТН № Р588 та видатковій накладній № 588 від 01.10.2019 р. від імені ОСОБА_2 виконані іншою, особою, ніж підпис Литвин Н.В.. засвідчений в Генеральній довіреності №13. Таким чином, Позивач не надав належних та допустимих доказів отримання Відповідачем 01.10.2019 р. товару на суму 1 220 100,00 грн..

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 07.02.2020 p., він 01.10.2019 р. перевізник Чухлебов не відвантажував мигдаль Відповідачу, відвантаження здійснено 28.09.2019 р. невідомим особам. Відповідно, документи про передачу товару Відповідачу 01.10.2019 р. не оформлювались, а саме на такі документи від 01.10.2019 р. посилається Позивач як на докази отримання товару Відповідачем.

Відповідач також звертає увагу на зміст кримінального правопорушення, відомості про яке відповідно до наданого представником Позивача витягу від 05.02.2021 р. внесені до ЄРДР за № 0000249:22.01.2019 р. невстановлена особа шахрайським способом, шляхом обману, заволоділа товаром, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ Горіхи Світу, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла. Яке відношення цей витяг про спричинення 22.01.2019 р. шахрайським шляхом шкоди ТОВ Горіхи Світу має для предмету спору по справі № 904/5843/19 про стягнення заборгованості про поставлений 01.10.2019 р. товар, представник Позивача не пояснила ні в апеляційній скарзі, ні в суді першої інстанції, хоча Відповідач посилався на ці обставини.

Товариство також вказує на те, що умовам договору № 220119 від 22.01.2019 р. сторонам не надане право використання факсимільного підпису в первісних документах, в тому числі в тих, які підтверджують постачання товару. У зв`язку з чим Висновок в частині дослідження факсимільного підпису не є доказом постачання товару, щодо якого заявлені позовні вимоги. Крім того, Позивачем не надані докази того, що досліджені документи з відображенням факсимільного підпису, посвідчені саме підписом, отриманим на замовлення директора Білинського Д.Г. або Відповідача. ОСОБА_3 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, пояснив, що факсимільний підпис в наданих Позивачем документах по іншим поставкам, ніж е предметом позову, схожий на його підпис, але ким він поставлений на цих документах, йому невідомо і такого відтиску факсимільного підпису у нього не мається. Акт звірки розрахунків складений станом на 22.10.2019 p., коли Відповідач вже не здійснював свою діяльність, не мав печатки, не мав жодних документів бухгалтерського обліку. Акт не відповідає первинним документам, оскільки видаткова накладна № 588 від 01.10.2019 р. та ТТН № Р588 від 01.10.2019 р. містять різну інформацію про кількість товару, не мають підпису представника Відповідача, підпис якого засвідчений в довіреності № 13 від 22.01.2019 р. на отримання товару, ТТН № Р588 взагалі не має посилань на договір, на підставі якого начебто здійснена поставка Товару.

Крім того, Товариство зазначає про те, що Позивач твердить, що оплата за товар, вказаний в цих документах від 01.10.2019 р. не здійснена Відповідачем, у той час як умовою поставки товару є передплата, здійснена Відповідачем не пізніше, ніж 3 банківських дня до дати поставки. Така невідповідність наданих Позивачем документів ( накладної №588 та ТТН № Р588 від 01.10.2019 р.) умовам постачання товару за Договором, є додатковим підтвердженням того, що вказані накладна та ТТН оформлені поза межами зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, визначених Договором. Дані податкового обліку Позивача, не підтверджені первинними документами, та виписана податкова накладна, так само не підтверджена податковими документами, без наявності доказів сплати ПДВ Позивачем, не є доказом здійснення господарської операції з постачання товару Відповідачу.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецової І.Л., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" призначено в судове засідання на 27.04.2021 р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2021 р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 15.06.2021 р..

В судовому засіданні 15.06.2021 р. по справі оголошено перерву до 29.07.2021 р.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021р. визначено для розгляду справи №904/5843/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Орєшкіна Е.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2021р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Орєшкіна Е.В., справу №904/5843/19 прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 12.08.2021 р. по справі оголошено перерву до 23.09.2021 р.

Від представника Відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату. Вказана заява не містить кваліфікованого електронного підпису.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Станом на 23.09.2021р., оригінал заяви в паперовій формі до суду не надходила.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність кваліфікованого електронного підпису, суд не вважає вказану заяву офіційним документом та не розглядає її.

Згідно ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відсутні підстави для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 23.09.2021р., за відсутності представника Відповідача.

У судовому засіданні 23.09.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

22.01.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" ( Покупець ) укладено Договір поставки № 220119, згідно з п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а останній зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

За п. 2.1. договору номенклатура, асортимент, кількість, найменування кожної партії продукції визначаються згідно заявок Покупця, які він може передавати телефоном чи факсом. Повне найменування товару, його опис і характеристика, кількість товару, ціна одиниці товару, вартість партії в цілому та інші параметри товару містяться в накладних (специфікаціях), що є невід`ємною частиною договору та надаються на кожну партію товару.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продукція вважається переданою Покупцеві з моменту фактичної передачі йому разом з необхідними супроводжувальними документами та підписання Покупцем видаткової накладної продавця про прийняття цієї продукції згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3.2. договору поставка продукції здійснюється за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: або в подальшому узгоджуються інші умови поставки.

Ціна за одиницю продукції узгоджується сторонами при подачі-прийнятті заявок ( п. 4.1. договору ).

Згідно з п. 4.2. договору розрахунки за вказану у п. 1.1. продукцію Покупець здійснює безпосередньо з продавцем у безготівковому порядку шляхом попередньої оплати.

Днем оплати вважається день списання банком коштів з рахунку Покупця ( п. 4.3. договору ).

П. 8.1. договору передбачено, що продукцію Продавець зобов`язаний передати Покупцю у терміни, узгоджені сторонами під час подачі заявки, але не пізніше ніж 3 банківських дні з моменту здійснення продавцем передплати, передбаченої п. 4.2. договору.

Згідно з п. 11.1 договору договір укладений на засадах добровільності сторін, набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до ____ р., але у буд якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення терміну чинності договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії договору.

Як вбачається з генеральної довіреності № 13 від 22.01.2019 р., яка є додатком до договору № 220119 від 22.01.2019 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" засвідчує відбиток печатки, особисті підписи осіб, довіряє отримання товарно-матеріальних цінносте від Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" відповідно товарної ( товарно-транспортної ) накладної, яка підтверджує факт передачі товару. Довіреність містить зразки підписів завідувача складом Литвин Наталії Віталіївни та комірника Куценко Андрія Анатолійовича, а також зразок печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія". Довіреність видана строком на один рік та діє до 31.12.2019 р.. Довіреність підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" Білинським Д. Г. та головним бухгалтером Шевченко В. В..

За твердженням Позивача - 23.09.2019 р. Покупцем засобами телефонного зв`язку надано Продавцю заявку на поставку товару мигдалю перебраного сушеного у кількості 5 000 кг. На виконання умов договору та заявки Покупця, Продавець поставив відповідачу товар на загальну суму 1 220 100 грн. 00 коп., на підтвердження чого надав видаткову накладну № 588 від 01.10.2019 р..

Відповідно до вказаної видаткової накладної з боку Покупця товар отримано начальником складу Литвин Н.В. на підстав довіреності від 22.01.2019 р. № 13.

Також, Позивач стверджує, що вказаний товар було поставлено за адресою складу Відповідача: м. Дніпро, пр. Праці, 9, що підтверджується товарно-транспортною накладною № Р588 від 01.10.2019 р., яка підписана з боку Покупця зав. складом Литвин Н.В. та скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія".

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 220 100 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач 11.11.2019 р. направив відповідачу претензію від 30.10.2019 р. № 1, в якій вимагав сплатити заборгованість в сумі 1 220 100 грн. 00 коп.. Відповіді відповідача на претензію матеріали справи не містять.

Як зазначає Позивач, Відповідач підтвердив наявність заборгованості, шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.10.2019 р. 22.10.2019 р., проте заборгованість не сплатив.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, Позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 6 117 грн. 21 коп. за період з 01.10.2019 р. по 02.12.2019 р. та інфляційні втрати у розмірі 8 540 грн. 70 коп. за жовтень 2019.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Відповідач, у свою чергу, заперечує отримання спірного товару від позивача та підписання вищевказаних накладних.

У зв`язку з цим ухвалою господарського суду від 17.03.2020 р. за клопотанням Відповідача було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу документів, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експерта були поставлені питання:

1. Чи виконані підписи (рукописні записи) у: генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019, оформленій як додаток до договору №220119 від 22.01.2019, у розділі "ЗРАЗКИ ПІДПИСІВ: Завідувач складом Литвин Наталія Віталіївна ________(відображення підпису)"

- видатковій накладній № 588 від 01.10.2019 у графі "Отримав (ла) - далі відображені рукописний текст та підпис: "Нач.складу підпис Литвин Н.В.", за довіреністю № рукописний текст "13" від рукописний текст "22.01.2019 г."

- товарно - транспортній накладній №Р588 від 01.10.2019 на другій сторінці у графі "Прийняв (відповідальні особа вантажоодержувача) - нижче під лінією відображені рукописний текст та підпис: "Зав.складом підпис ОСОБА_5 ",однією особою чи різними особами?;

2. Яким способом (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом) виконаний підпис (зображення підпису) від імені Білинського Д.Г. у: - генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019, оформленій як додаток до договору № 220119 від 22.01.2019, у розділі "Генеральний директор ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (підпис, який потребує дослідження) ОСОБА_3 ; - акті звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019-22.10.2019 у розділі "Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" далі відображені рукописний текст та підпис: Директор (підпис, який потребує дослідження) ОСОБА_3 ;

3. Чи виконані підписи та рукописний текст у: - генеральній довіреності №13 від 22.01.2019, оформленій як додаток до договору № 220119 від 22.01.2019, у розділі "Генеральний директор ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (підпис, який потребує дослідження) ОСОБА_3 ; - акті звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019 - 22.10.2019 у розділі "Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" дачі відображені рукописний текст та підпис: Директор (підпис, який потребує дослідження) ОСОБА_3 , ОСОБА_3 чи іншою особою?;

4. Чи вносились до тексту акту звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019 - 22.10.2019 у рядку "взаємних розрахунків станом за період: 01.10.2019 - 22.10.2019", зокрема в цифровий запис "01.10.2019 - 22.10.2019''' зміни? Якщо вносилися, то яким чином (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) і який зміст первинного тексту?

5. Що перше нанесено на аркуш "Акт звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків станом за період: 01.10.2019 - 22.10.2019": а) печатка ТОВ "Перша виробнича компанія"?; б) текст (надрукований та рукописний відтиск факсиміле) "Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" Директор (факсиміле) Білинський Д.Г."?; в) чи був текст надрукований зверху печатки?

6. У разі виконання підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" Білинського Д.Г. на генеральній довіреності від 22.01.2019 №13 та на акті звірки взаєморозрахунків 01.10.2019-22.10.2019 рр. за допомогою факсимільного відтиску зразка підпису, чи виконані зазначені зразки механічним засобом, ідентичним засобу, яким було зроблено факсимільні відтиски на наступних документах (для порівняння):

- видатковій накладній №168 від 11.03.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р168 від 11.03.2019,

- видатковій накладній №195 від 19.03.2019;

- видатковій накладній №207 від 21.03.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р207 від 21.03.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р212 від 01.04.2019;

- видатковій накладній №249 від 09.04.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р249 від 09.04.2019;

- видатковій накладній №266 від 16.04.2019;

- товарно-транспортній, накладній №Р266 від 16.04.2019;

- видатковій накладній №276 від 19.04.2019;

- видатковій накладній №274 від 19.04.2019;

- видатковій накладній №337 від 03.06.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р337 від 03.06.2019;

- видатковій накладній №374 від 11.06.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р374 від 11.06.2019;

- видатковій накладній №309 від 18.06.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р381 від 18.06.2019;

- видатковій накладній №390 від 24.06.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р390 від 24.06.2019;

- видатковій накладній №413 від 05.07.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р413 від 05.07.2019;

- видатковій накладній №447 від 23.07.2019;

- товарно-транспортній накладній №Р447 від 23.07.2019;

- видатковій накладній №462 від 01.08.2019.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення 1 220 100 грн. 00 коп. - основний борг, 8 540 грн. 70 коп. інфляційні втрати, 6 117 грн. 21 коп. - 3% річних, які грунтуються на договорі постачання від 22.01.2019 р. № 220119.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за спірним договором в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Відтак, враховуючи нездійснення наразі Відповідачем оплати поставленого товару та штрафних санкцій за договором постачання від 22.01.2019 р. № 220119, ТОВ "Горіхи світу" звернулось до господарського суду з позовними вимогами до ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНИЯ" про стягнення означеної суми боргу.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленої в договорі продукції.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору постачання від 22.01.2019 р. № 220119, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів ( вартості отриманого товару та штрафних санкцій) за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого Індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Предметом спору у даній справі є розрахунки за поставлений товар, а відтак кожна сторона повинна довести виконання нею зобов`язань виключно на підставі відповідних доказів, первинних бухгалтерських документів, які складаються при передачі продукції та її оплаті за господарським договором.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позиції сторін відносно факту поставки товару за видатковою накладною № 588 від 01.10.2019 р., товарно-транспортною накладною № Р588 від 01.10.2019 р. на суму 1 220 100 грн. 00 коп. є протилежними, господарський суд призначив по справі судову почеркознавчу та технічну експертизи документів.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів від 26.10.2020 р. № 1917/1918/2145-20:

1. Підпис від імені Литвин Наталії Віталіївни: - в графі Підпис в Генеральній довіреності № 13, що оформлена як Додаток до Договору № 220119 від 22.01.2019; - в графі Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) (п.і.б посада підпис) у Товарно-транспортній накладній № Р588 від 01 жовтня 2019 р; - в графі Отримав(ла) за довіреністю № від в Видатковій накладній № 588 від 01 жовтня 2019 р - виконані різними особами, а саме: Один підпис від імені Литвин Наталії Віталіївни: - в графі Підпис в Генеральній довіреності № 13, що оформлена як Додаток до Договору № 220119 від 22.01.2019-виконаний однією особою. Два підписи від імені ОСОБА_2 : - в графі Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) (п.і.б. посада підпис) у Товарно-транспортній накладній № Р588 від 01 жовтня 2019р; - в графі Отримав(ла) за довіреністю № від в Видатковій накладній № 588 від 01 жовтня 2019 р- виконані другою особою.

2. Зображення підписів, які розташовані в графі Генеральний директор ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНИЯ" у Генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019, оформленій як додаток до договору № 220119 від 22.01.2019 та в розділі "Від Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" в графі "Директор" в акті звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019-22.10.2019 не є підписами, а являють собою відтиски, що нанесений рельєфним кліше-факсиміле.

3. а) Питання чи виконаний підпис від імені Білинського Дмитра Геннадійовича - у Генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019, що оформлена як додаток до договору №220119 від 22.01.2019 року в графі Директор ТОВ ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ; - в Акті звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків станом за період 01.10.2019 -22.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Горіхі Світу і Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ за договором № 220119 від 22.01.2019 в графі Від Товариство з обмеженою відповідальністю ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ - не вирішувалось з причин, викладених у дослідницькій частині висновку (зображення підписів не є підписами, а являють собою відтиски, що нанесений рельєфним кліше-факсиміле).

б) Відповісти на питання чи виконаний рукописний запис: Директор Білинський Д.Г. - в Акті звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків станом за період 01.10.2019 -22.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Горіхі Світу і Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ за договором № 220119 від 22.01.2019, а саме в графі Від Товариство з обмеженою відповідальністю ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ - не надається можливим за причин, викладених в дослідницькій частині висновку (у зв`язку із відсутністю вільних та експериментальних зразків почерку ОСОБА_3 ).

4. У друкований текст "01.10.2019-22.10.2019" у рядку "взаємних розрахунків станом за період:01.10.2019- 22.10.2019" Акту звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019 - 22.10.2019 вносилися зміни шляхом дописки штрихів. Дописані штрихи не вплинули на зміст первинного друкованого тексту "01.10.2019 - 22.10.2019".

5. В Акті звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків станом за період 01.10.2019 - 22.10.2019 першочергово друкувався текст документу, а потім наносився відтиск печатки ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ". Встановити послідовність виконання інших реквізитів у документі не надається можливим, з причин, викладених у дослідницькій частині висновку.

6. Відтиски підписів від імені ОСОБА_3 , які розташовані в графі "Генеральний директор ТОВ "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНИЯ" у Генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019, оформленій як додаток до договору № 220119 від 22.01.2019 та в розділі "Від Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" в графі "Директор" в акті звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2019-22.10.2019, нанесені одним і тим же кліше підпису (факсимілє), а саме кліше підпису, вільні зразки якого надані для порівняльного дослідження.

Враховуючи висновок експерта та положення ст. 79 ГПК України, господарський суд зазначив, що більш вірогідним доказом на підтвердження справжності підпису завідувача складом Литвин Наталії Віталіївни саме генеральну довіреність № 13 від 22.01.2019 р., яка є додатком до договору № 220119 від 22.01.2019 р., аніж видаткову накладну № 588 від 01.10.2019 р. та товарно-транспортну накладну № Р588 від 01.10.2019 р..

Із врахуванням викладеного, господарський суд дійшов вірного висновку, що видаткова накладна № 588 від 01.10.2019 р. та товарно-транспортна накладна № Р588 від 01.10.2019 р., на які посилається Позивач, і які підписані іншою особою, ніж особа, яка розписалась в Генеральній довіреності № 13, не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу на підтвердження поставки Позивачем спірної партії товару Відповідачу. Крім того, як слушно зауважив господарський суд - за вказаними первинними бухгалтерськими документами постачалася різна кількість товару: відповідно до накладної № 588 - 5000 кг мигдалю, відповідно до ТТН № Р588 від 01.10.2019 р. - 5 т 140 кг мигдалю (200 місць).

Щодо відображення господарських операцій у податковій звітності сторін, то господарський суд зазначив наступне.

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до частин 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 Податкового кодексу України).

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

З викладеного слідує, що в податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг та доходи від реалізації товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Верховний Суд неодноразово наголошував (постанови від 04 листопада 2019 року у справі №905/49/15, від 29 січня 2020 року у справі №916/922/19), що як доказ, податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Таким чином, сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції та взагалі правовідносин між сторонами.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19.

При цьому господарським судом враховано, що в матеріалах справи відсутні інші належні докази, які би підтверджували поставку/прийняття Відповідачем товару згідно з видатковою накладною № 588 від 01.10.2019 р. та/або схвалення зі сторони Відповідача виконання такої господарської операції.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про невідповідність вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" наданих Позивачем видаткової та товарно-транспортної накладної, які містять підписи особи, повноваження якої на отримання товару не підтверджені належним чином.

Крім того, Скаржгик твердить, що оплата за товар, вказаний в цих документах від 01.10.2019 р. не здійснена Відповідачем, у той час як умовою поставки товару є передплата, яка повинна бути здійснена Відповідачем не пізніше, ніж 3 банківських дня до дати поставки. Така невідповідність наданих Позивачем документів ( накладної № 588 та ТТН № Р588 від 01.10.2019 р.) умовам постачання товару за Договором, є додатковим підтвердженням того, що вказані накладна та ТТН оформлені поза межами зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, визначених Договором.

Щодо доводів Скаржника про наявність підписаного акту звіряння розрахунків, то як вірно зазначив Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказаний акт не заповнений з боку Відповідача та не відповідає первинним документам, оскільки видаткова накладна № 588 від 01.10.2019 р. та ТТН №Р588 від 01.10.2019 р. містять різну інформацію про кількість товару, не мають підпису представника Відповідача, підпис якого засвідчений в довіреності № 13 від 22.01.2019 р. на отримання товару, ТТН № Р588 від 01.10.2019 р. взагалі не має посилань на договір, на підставі якого начебто здійснена поставка Товару. Більш того, акт звірки не є первинним документам, і викладені в ньому відомості мають відповідати даним первинних бухгалтерських документів. Лише у такому випадку він може бути доказом по справі.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 р., апеляційний суд залишає без змін і додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 р., яким було задовлено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша виробнича компанія" стосовно стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 р. у справі № 904/5843/19 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 р. у справі № 904/5843/19 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.09.2021 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна