ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Справа № 915/1132/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ткаченка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Приватного виробничо-налагоджувального підприємства «Нікоінтерм», 54003, м. Миколаїв, вул. Потьмкінська, 129-А, кв. 1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми Укрінконтракт (54017, м. Миколаїв, пр. Центральний (Леніна), 75 А; )

про: стягнення заборгованості за договором № 23/12-2016 від 23.12.2016 у розмірі 8056,30 грн основного боргу, 1858,93 грн інфляційних втрат, 714,47 грн 3% річних, а також 5000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору, -

в с т а н о в и в:

22.07.2021 Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство «Нікоінтерм» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 42 від 20.07.2021 (з додатками) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми Укрінконтракт заборгованості за договором № 23/12-2016 від 23.12.2016 у розмірі 8056,30 грн основного боргу, 1858,93 грн інфляційних втрат, 714,47 грн 3% річних, а також 5000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірного зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021, вищевказану позовну заяву (єдиний унікальний номер судової справи № 915/1132/21) було передано на розгляд судді Ткаченку О.В.

Ухвалою суду від 27.07.2021 позовну заяву було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвала суду від 27.07.2021 була направлена на адреси сторін та отримана, зокрема позивачем 16.08.2021, а відповідачем 18.08.2021, що підтверджено наявними у справі поштовими повідомленнями про вручення (а.с. 44-45).

26.08.2021 до суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів проведення відповідачем часткових оплат за договором № 23/12-2016 від 23.12.2016, а саме позивачем подано копію акту звіряння взаємних розрахунків станом на 31.07.2018 та виписки з банківського рахунку від 09.02.2017, від 03.04.2017, від 12.04.2017.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази, суд встановив наступне.

23 грудня 2016 року між Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством Нікоінтерм (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю юридичної фірми Укрінконтракт (замовник) був укладений договір № 23/12-2016 (далі договір), відповідно до предмету якого виконавець зобов`язався за завданням замовника, з використанням матеріалів виконавця виконати та здати йому в установлений строк монтажні роботи, а саме: будівництво газопостачання топочної ресторану по пр. Центральному (Леніна), 75-А, в м. Миколаєві (внутрішні мережі газопостачання). Замовник, в свою чергу, зобов`язався надати виконавцю будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти від виконавця закінчені роботи й оплатити їх на умовах даного договору. (п. 1.1. договору)

За умовами наведеного Договору:

- орієнтовна вартість договору, згідно кошторисної документації складає 63 797,20 грн., в т.ч. ПДВ 20%. (п.3.1.,);

- оплата за даним договором здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця у наступному порядку:

- протягом 3-х банківських днів після підписання сторонами цього договору замовник сплачує виконавцю 60% загальної вартості договору, яка зазначена в п.3.1., що складає 38 278,32 грн., в т.ч. ПДВ 20%. (п. 3.2.1)

- протягом 3-х днів після підписання сторонами акту виконаних робіт за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю 40% загальної вартості Договору, яка зазначена в п.3.1.,що складає 25 518,88 грн., в т.ч. ПДВ 20%. (п. 3.2.2.)

- приймання виконаних робіт оформлюється актом про виконані роботи, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного виконання робіт. Підписання акту виконаних робіт представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку. (п. 4.3., 4.4.);

- за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України. (п. 5.1.)

Як свідчать матеріали справи, а саме виписки з банківського рахунку позивача від 09.02.2017, від 03.04.2017, від 12.04.2017, відповідач 09.02.2017, 30.03.2017 та 07.04.2017 здійснив передплату замовлених робіт у розмірі 26 000,00 грн., 14 740,90 грн. та 15 000,00 грн., що разом складає 55 740,90 грн.

Судом встановлено, що позивачем виконано роботи за договором на суму 63797,20 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт від 31.07.2018 (а.с.11-17).

Таким чином відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, залишок вартості виконаних робіт у розмірі 8056,30 грн не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору, 14.05.2021 позивачем було надіслано на адресу ТОВ «Юридичної фірми «Укрінконтракт» претензію за вих. № 19 від 11.05.2021, яка була залишена відповідачем поза увагою.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості виконаних по договору робіт позивач просить стягнути з відповідача 8056,30 основного боргу, а також нараховані на суму основного боргу 3% річних у сумі 714,47 грн та 1858,93 грн інфляційних нарахувань.

Встановивши обставини справи, господарський суд зауважує наступне.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечено, що всупереч умовам договору він своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість виконаних робіт, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 8056,30 грн.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за виконані згідно договору № 23/12-2016 від 23 грудня 2016 року роботи у сумі 8056,30 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як зазначалось вище, відповідно до п.3.2.2. договору, протягом 3-х днів після підписання сторонами акту виконаних робіт за цим договором замовник сплачує виконавцю 40% загальної вартості договору, яка зазначена в п.3.1.,що складає 25 518,88 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Таким чином, кінцевий строк оплати виконаних робіт за актом здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2018 визначено 03.08.2018.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача нараховані за період з 06.08.2018 по 20.07.2021 3% річних у розмірі 714,47 грн та 1858,93 грн втрат від інфляції.

Враховуючи, що розрахунок заявлених до стягнення 3% річних у розмірі 714,47 грн та 1858,93 грн втрат від інфляції здійснено позивачем арифметично правильно, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо заявленого позивачем клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн суд відзначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частинами 3, 4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Так, позивачем до позовної заяви додано Додаток № 1 (розрахунок) суми гонорару за надану правову допомогу на суму 5000,00 грн, згідно якого нараховано 1000,00 грн за первісну консультацію стосовно спору, 3000,00 грн за підготовку позову, вивчення документів та формування правової позиції, 1000,00 грн за участь адвоката у суді першої інстанції.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката в матеріалах справи наявні копії наступних документів:

1. Копія ордеру від 19.07.2021;

2. Копія договору про надання правової допомоги від 12.07.2021.

3. Копія додатку № 1 (розрахунок) суми гонорару за надану правову допомогу на суму 5000,00 грн.

Судом приймається до уваги, що згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12) ч.3 ст.2 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як свідчить додана копія Додатку № 1 (розрахунок) суми гонорару за надану правову допомогу розрахунок 5000,00 грн гонорару здійснено із включенням наступних складових: 1000,00 грн за первісну консультацію стосовно спору, 3000,00 грн за підготовку позову, вивчення документів та формування правової позиції, 1000,00 грн за участь адвоката у суді першої інстанції.

Враховуючи, що спір між сторонами вирішувався у судовому порядку за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, суд доходить до висновку, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в частині 1000,00 грн, які передбачені у Додатку № 1 (розрахунку) за участь адвоката у суді першої інстанції, не є реальними та обґрунтованими, оскільки фактично така послуга адвокатом не надавалась.

За таких обставин, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 220, 232, 233, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми Укрінконтракт (54017, м. Миколаїв, пр. Центральний (Леніна), 75 А; ) на користь Приватного виробничо-налагоджувального підприємства «Нікоінтерм» (54003, м. Миколаїв, вул. Потьмкінська, 129-А, кв. 1, ) заборгованість за договором № 23/12-2016 від 23.12.2016 у розмірі 8056,30 грн основного боргу, 1858,93 грн інфляційних втрат, 714,47 грн 3% річних, а також 4000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 29.09.2021.

Суддя О.В. Ткаченко