ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2926/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Корвайт» за вх. ГСОО №2-1208/21 від 27.09.2021 про забезпечення позову у справі №916/2926/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Корвайт» (вул. Тимірязєвська, 4, м. Київ, 01014)

до відповідачів: 1) Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» (вул. Транспортна, 10, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001) та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Крентон Україна» (вул. Володимирська, 49 «А», офіс 6, м. Київ, 01001)

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корвайт» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Крентон Україна», в якій просить суд визнати недійсним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу майна від 06.02.2020.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину недійсності спірного договору, оскільки директор відповідача-1 на час його укладення діяв з перевищенням визначених Статутом підприємства повноважень.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд:

1) накласти арешт на нерухоме майно:

- причальний контейнерний перевантажувач, заводський номер 40179-2;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний G 737, заводський номер НОМЕР_1 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний G 738, заводський номер НОМЕР_2 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний G 739, заводський номер НОМЕР_3 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний G 740, заводський номер НОМЕР_4 ;

- причальний контейнерний перевантажувач, заводський номер НОМЕР_5 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний G 741, заводський номер НОМЕР_6 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_7 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_8 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_9 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_10 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_11 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_12 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_13 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_14 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_15 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_16 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_17 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_18 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_19 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_20 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_21 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_22 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_23 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_24 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_25 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_26 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_27 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_28 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_29 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_30 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_31 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_22 ;

- автонавантажувач для перевантаження порожніх контейнерів «Fantuzzi» FDC18, заводський номер НОМЕР_32 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_33 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_34 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_35 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_36 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_37 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 40, заводський номер НОМЕР_38 ;

- автонавантажувач Toyota 62-7 FD 20, заводський номер НОМЕР_39 ;

- автонавантажувач Toyota 62-7 FD 20, заводський номер НОМЕР_40 ;

- автонавантажувач Komatsu WA-200-5, заводський номер НОМЕР_41 ;

- гідравлічний підйомник «Pinguely-Haulotte» Н25TRX, заводський номер НОМЕР_42 ;

- телескопічна високо габаритна вантажна рама Spоrt + Store, модель TOF S4, заводський номер 002;

- телескопічна високо габаритна вантажна рама Spоrt + Store, модель TOF S4, заводський номер 003;

2) заборонити Приватному підприємству «Контейнерний термінал Іллічівськ» (вул. Транспортна, 10, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, код 33140204) та Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Крентон Україна» (вул. Володимирська, 49 «А», офіс 6, м. Київ, 01001, код 43283974) а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які прямі або опосередковані дії щодо відчуження, міни, передачі в заставу, передачі у будь-який спосіб іншим особам вищевказане нерухоме майно.

Як зазначає позивач, в липні 2021 року йому стало відомо про розгляд Господарським судом м. Києва справи №910/3044/21 за позовом відповідача-2 до відповідача-1 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном, у тому числі вищевказаного нерухомого майна, яке, як пояснює позивач, останнім набуто у власність на підставі укладених з відповідачем-1 договорів купівлі-продажу від 27.11.2020 №ВМ/001/20, від 27.11.2020 №ВМ/002/20 та від 21.12.2020 №ВМ/003/20. У зв`язку з тим, що відповідач-2 вважає себе власником вищевказаного рухомого майна та вживає заходи з метою набуття такого права будь-якими засобами, позивач вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує велика ймовірність вибуття вказаного майна із власності позивача. Водночас, позивач зазначає про відсутність підтавав для застосування судом заходів зустрічного забезпечення позову, оскільки вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову виключає спричинення можливих збитків.

Розглянувши подані матеріали та вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Суд враховує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового акту. Водночас сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Водночас суд наголошує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, наявність/відсутність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, разом цим, матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову містять відповідні обґрунтування, на підтвердження яких надано докази та які суд має оцінити, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав саме для вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з пояснень позивача та долучених до позовної заяви доказів, між Приватним підприємством «Контейнерний термінал Іллічівськ» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корвайт» (покупець) були підписані ідентичні за змістом договори купівлі-продажу товару від 27.11.2020 №ВМ/001/20 (далі - договір-1), від 27.11.2020 №ВМ/002/20 (далі договір-2) та від 21.12.2020 №ВМ/003/20 (далі договір 3).

Згідно з п.1.1. договорів продавець зобов`язався на умовах та в порядку, що визначені цими договорами, передати покупцю товар, а покупець зобов`язався на умовах та в порядку, що визначені цими договорами оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п.п.1.2., 1.3. договорів номенклатура та кількість товару заносяться до відповідних додатків «Специфікацій». Загальна кількість та вартість товару за поточний рік визначається як сума кількості та вартості товару, отриманого за всіма витратними специфікаціями за поточний рік.

Згідно з п.п.4.1., 4.3. договорів продавець передає товар покупцю на умовах «EXW склад продавця» в день укладення та підписання договорів, про що сторони складають відповідний акт прийому-передачі товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту складання та підписання сторонами акту прийому-передачі товару.

Пунктом 8.1. договорів передбачено, що вони набувають чинності з моменту підписання сторонами та діють до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цими договорами.

Згідно з актом приймання-передачі обладнання від 27.11.2020, підписаного між позивачем та відповідачем-1, на виконання умов договору-1 відповідач-1 передав, а позивач прийняв нерухоме майно, загальна вартість якого становить 21444000,00 грн з ПДВ, а саме:

- причальний контейнерний перевантажувач, заводський номер 40179-2;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний (RTG) G737, заводський номер Т41050;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний (RTG), G738, заводський номер НОМЕР_2 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний (RTG), НОМЕР_43 , заводський номер НОМЕР_3 ;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний (RTG), G740, заводський номер НОМЕР_4 .

Згідно з актом приймання-передачі обладнання від 27.11.2020, підписаного між позивачем та відповідачем-1, на виконання умов договору-2 відповідач-1 передав, а позивач прийняв нерухоме майно, загальна вартість якого становить 13356000,00 грн з ПДВ, а саме:

- причальний контейнерний перевантажувач, заводський номер 40179-1;

- кран козловий контейнерний пневмоколісний (RTG), G741, заводський номер Т41054.

Згідно з актом приймання-передачі обладнання від 21.12.2020, підписаного між позивачем та відповідачем-1, на виконання умов договору-3 відповідач-1 передав, а позивач прийняв нерухоме майно, загальна вартість якого становить 3268800,00 грн з ПДВ, а саме:

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_7 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_8 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_9 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_10 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_11 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_12 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_13 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_14 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_15 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_16 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_17 ;

- термінальний тягач «Terberg», модель YT 222, заводський номер НОМЕР_18 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_19 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_20 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_21 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_22 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_23 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_24 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_25 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_26 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_27 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_28 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_29 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_30 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_31 ;

- термінальний напівпричіп Seacom A 5336, заводський номер НОМЕР_44 ;

- автонавантажувач для перевантаження порожніх контейнерів «Fantuzzi» FDC18, заводський номер НОМЕР_32 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_33 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_34 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_35 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_36 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 15, заводський номер НОМЕР_37 ;

- автонавантажувач Toyota 02-7 FD 40, заводський номер НОМЕР_38 ;

- автонавантажувач Toyota 62-7 FD 20, заводський номер НОМЕР_39 ;

- автонавантажувач Toyota 62-7 FD 20, заводський номер НОМЕР_40 ;

- автонавантажувач Komatsu WA-200-5, заводський номер НОМЕР_41 ;

- гідравлічний підйомник «Pinguely-Haulotte» Н25TRX, заводський номер НОМЕР_42 ;

- телескопічна високо габаритна вантажна рама Spоrt + Store, модель TOF S4, заводський номер 002;

- телескопічна високо габаритна вантажна рама Spоrt + Store, модель TOF S4, заводський номер 003.

Як зазначає позивач, 30.11.2020 та 21.12.2020 між позивачем (заставодавець/позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніос» (заставодержатель/кредитор) були укладені договори застави, за умовами яких позивач, в забезпечення виконання зобов`язань за відповідними договорами про надання фінансового кредиту, передав у заставу ТОВ «Фінансова компанія «Юніос» вищевказане рухоме майно, яке було придбано за договорами, укладеними з відповідачем-1. Відповідно до долучених до позовної заяви витягів, на підставі договорів застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 30.11.2020 та 21.12.2020 були внесені відповідні записи про обтяження вищевказаного майна.

Водночас, як зазначає позивач, у липні 2021 року йому стало відомо, що 06.02.2020 між відповідачами був укладений спірний договір, за умовами якого відповідач-1 відчужив на користь відповідача-2, в тому числі майно, яке позивач отримав у власність на підставі укладених з відповідачем-1 договорів купівлі-продажу товару від 27.11.2020 №ВМ/001/20, від 27.11.2020 №ВМ/002/20 та від 21.12.2020 №ВМ/003/20. При цьому позивач наголосив, що відповідач-2 заперечує та не визнає право власності позивача на це майно, а також повідомив суду, що з приводу цього майна Господарським судом м. Києва розглядається справа №910/3044/21 за позовом відповідача-2 до відповідача-1 та ТОВ «Транспортна компанія «Унік» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном. За переконанням позивача, обставина вжиття відповідачем-2 заходів будь-якими способами, спрямованих на набуття права власності на спірне нерухоме майно будь-якими засобами, свідчить про ймовірність вибуття цього майна з власності позивача.

Дослідивши зміст заяви позивача про забезпечення позову та подані позивачем докази, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на таке:

- зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, які конкретні заходи та у який спосіб вживаються відповідачами або іншими особами, що направлені на позбавлення позивача права власності на рухоме майно, та якими доказами це підтверджується. Так, в заяві про забезпечення позову позивач лише вказав: «ТОВ «Компанія Кретон Україна» вважає себе власником рухомого майна, …, та вживає заходи на набуття такого права будь-якими способами, …»;

- позивачем у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано яким чином заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно та заборони вчиняти дії щодо цього майна пов`язані з предметом та підставами позову у цій справі визнання недійсним договору з підстав його укладення від імені відповідача-1 особою, що діяла з перевищенням визначених Статутом повноважень. Необхідність доведення обставини пов`язаності зумовлена, зокрема, тим, що предметом даного спору не є зазначене рухоме майно, а підставами позову не є обставина відчуження цього майна, належного на праві власності іншій особі. Суд відзначає, що як вбачається з викладених позивачем пояснень, між позивачем та відповідачем-2 фактично існує спір щодо права власності на це рухоме майно, яке, за твердженням позивача, він придбав у відповідача-1 на підставі договорів купівлі-продажу товару від 27.11.2020 №ВМ/001/20, від 27.11.2020 №ВМ/002/20 та від 21.12.2020 №ВМ/003/20, а відповідач-1 це ж саме майно придбав у відповідача-1 на підставі спірного у цій справі договору. Водночас, як вбачається зі змісту позову, його предметом не є вимоги про визнання будь-яких правомочностей щодо цього рухомого майна, а також вимоги про витребування чи усунення перешкод у користуванні цим майном;

- позивачем у позовній заяві та заяві про забезпечення позову взагалі не зазначено обставин щодо фактичного місцезнаходження рухомого майна, обставин реєстрації (не реєстрації) цього майна за певною особою станом на даний час.

Суд зауважує, що доведення наявності обставин, якими обґрунтована заява про забезпечення позову, покладається саме на заявника, разом з цим, самі лише припущення позивача щодо потенційної ймовірності вибуття рухомого майна з власності позивача без відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами з приводу того, які конкретні дії вчиняються відповідачами або іншими особами, що спрямовані на позбавлення позивача відповідного права, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

За цих підстав, господарський суд вважає, що позивачем не доведено наявності обставин, з яких вбачається необхідність застосування заходів забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на рухоме майно та заборони відповідачам або іншим особам вчиняти відповідні дії з приводу цього майна, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Корвайт» про забезпечення позову слід відмовити.

Водночас суд вважає необхідним зауважити, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості та підставності самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Корвайт» за вх. ГСОО №2-1208/21 від 27.09.2021 про забезпечення позову у справі №916/2926/21 відмовити.

2. Судовий збір за розгляд заяви в сумі 1135,00 грн покласти на заявника.

Ухвала набирає законної сили 29.09.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля