ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Справа № 906/201/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 р. у справі 906/201/21 (суддя Сікорська Н.А., повний текст рішення складено 09.07.2021 р.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38"

про визнання рішень загальних зборів недійсними

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" про визнання недійсними рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" від 11.06.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- повідомлення про проведення загальних зборів не направлялися рекомендованими листами кожному з співвласників, як це передбачено п. 4 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", а розміщені біля під`їздів оголошення не містили порядку денного зборів;

- форма протоколу зборів не відповідає формі, затвердженій наказом Мінекономрозвитку №203 від 25.08.2015р.;

- інформація в протоколі про кількість співвласників 108 осіб не відповідає дійсності, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кількість співвласників - 179, кількість квартир - 108;

- в протоколі загальних зборів від 11.06.2020 р. вказано присутність 26 співвласників на зборах, а за підрахунком члена правління ОСОБА_2 їх було всього 19 осіб;

- протокол загальних зборів підписаний лише головою правління ОСОБА_3 , дата його складання не вказана, оприлюднений він був 29.06.2020, тобто через 18 календарних днів після проведення зборів;

- інформація про день проведення письмового опитування, осіб, що його проводили, відсутня, їх підписи у додатку до протоколу відсутні, а за відсутності відомостей про день опитування співвласників достовірно визначити передбачений законом 15-денний строк неможливо;

- за даними протоколу загальних зборів від 11.06.2020 р. участь у голосуванні, в тому числі і в письмовому опитуванні, взяли 71 співвласник та їх представники, а в додатку таких налічується лише 64;

- щодо 19 осіб, що брали участь у голосуванні, дані про право власності на квартири або нежитлові приміщення станом на 09.09.2020 р. в згаданому Державному реєстрі відсутні; вони на день голосування не мали статусу співвласників багатоквартирного будинку, а відтак не мали права брати участь у голосуванні. В їх числі ОСОБА_3 , а також особи, що проголосували за квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , 22, 81. Позивач зазначає, що 13 співвласників будинку, що брали участь у голосуванні, на правах сумісної власності на день голосування володіли не квартирами, а лише їх частками, тобто лише половиною кожної з них. Це квартири АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , 38.

- неправдивою є інформація у додатку до протоколу зборів про відмову семи співвласників брати участь у голосуванні. Позивач участі в зборах позивач не приймав, за ходом зборів спостерігав осторонь. Щодо письмового опитування до позивача ніхто не звертався, інформація у додатку до протоколу про його відмову від голосування - неправдива. Не опитувались також співвласники - члени правління ОСББ ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та співвласник ОСОБА_5 .

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 р. у справі № 906/201/21 в задоволенні позову відмовлено. Також судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відшкодування за рахунок позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Судове рішення мотивоване відсутністю підстав для визнання недійсними рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" від 11.06.2020р. , з огляду на недоведеність позивачем порушення його прав вказаними рішеннями. Також судом першої інстанції під час вирішення спору були виявлені порушення, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів ОСББ "Лесі Українки 38" 11.06.2020 р., що і призвело до звернення позивача до суду, тому відмова в задоволенні позову не є підставою для покладення на позивача судових витрат понесених відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у розподілі судових витрат, прийняти нове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що ним понесено витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 грн, що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2020 р. № 69/20, платіжним дорученням № 114 від 29.10.2020 р. та детальним описом виконаних робіт і розрахунком понесених витрат від 30.10.2020 р.

Апелянт вказує, що правнича допомога надавалася відповідачу під час розгляду цивільної справи № 295/10198/20 Богунським районним судом м. Житомира за цим же позовом ОСОБА_1 з такими ж позовними вимогами. Однак, через зміну судової практики та віднесення Великою Палатою ВС даної категорії справ до підсудності господарських судів, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2020 р. провадження у справі № 295/10198/20 було закрите через непідсудність даного спору суду загальної юрисдикції. Ці обставини не заперечувалися позивачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся вже до Господарського суду Житомирської області за тим же самим позовом. Таким чином розгляд справи за позовом ОСОБА_1 продовжився вже у господарському суді. Правнича допомога надавалася адвокатом відповідачу після відкриття провадження Богунським райсудом м. Житомира та у подальшому в Господарському суді Житомирської області, оскільки спір не був вирішений судом загальної юрисдикції по суті і його вирішення продовжилося в господарському суді у цій справі № 906/201/21.

Імперативною нормою п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України закріплено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відмова суду у стягненні судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом спору, порушила права відповідача та вимоги п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України. Відмовивши у стягнені витрат на правничу допомогу, суд порушив принцип правової визначеності.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 р. було відкрито провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" в частині відмови у стягненні понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі 906/201/21 та призначено розгляд апеляційної скарги на 23.09.2021 р. об 14:20 год.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що загальні збори об`єднання дату та місце проведення зборів не визначали, рішення про скликання та організацію проведення зборів співвласників правління об`єднання, ініціативна група не приймала. Відповідач своїми діями порушив права і законні інтереси як позивача, так і інших співвласників будинку.

Скаржник вказує, що повідомлення про збори не отримував, порядку денного не знав, що суперечить п.13 р. ІІІ Статуту об`єднання. Позивач не зміг заздалегідь визначитись, узгодити з іншими співвласниками питання власного виступу на зборах та внесення пропозицій щодо кандидатур та кількісного складу органів управління об`єднання, та прийняти участь у голосуванні, що також є суттєвим порушенням відповідачем прав і законних інтересів позивача.

Апелянт вказує, що відповідно відомості отримання співвласниками ОСББ "Лесі Українки 38", повідомлення про загальні збори 11.06.2020 р. отримали лише 65 співвласників. Ким та в який спосіб вручались повідомлення у відомості не вказано, як не вказана їх загальна кількість в будинку, станом на 09.09.2020 р. За даними Житомирського центру надання адмінпослуг, їх налічувалося 179.

Суд першої інстанції неправильно дійшов висновку, що перебуваючи осторонь від місця проведення загальних зборів, позивач не був позбавлений можливості та права проголосувати за питання, визначені в порядку денному, взявши до уваги бездоказову інформацію відповідача в додатку до протоколу про результати голосування, що позивач відмовився від голосування. Відповідач не надав суду будь-яких доказів участі позивача у зборах та створення для нього умов для належної підготовки до виступу на зборах, внесення пропозицій щодо кандидатур до складу правління, ревізійної комісії, для його вільного волевиявлення шляхом голосування. З пропозицією зареєструватись учасником зборів до позивача ніхто не звертався, відповідних реєстраційних документів позивач не підписував, про проведення реєстрації учасників загальних зборів йому не було відомо. Перебування позивача осторонь, тобто на певній відстані від місця проведення зборів, не може розцінюватись судом як його участь у зборах.

Апелянт звертає увагу суд на те, що повідомлення відповідача про відмову позивача від голосування не відповідає дійсності. Разом з тим, суд не взяв до уваги повідомлення позивача у позовній заяві та неодноразово безпосередньо в судових засіданнях при підготовці та слуханні справи по суті про те, що він не приймав участі у загальних зборах об`єднання 11.06.2020 р. Тобто, суд не забезпечив принципу змагальності сторін. Не відповідає дійсності констатація судом того, що позивач був присутній на зборах, факт проведення письмового опитування йому був відомий, а тому міг з власної ініціативи взяти участь у письмовому опитуванні, а його пасивна поведінка стала причиною того, що він не прийняв участь у голосуванні на загальних зборах та в письмовому опитуванні.

Скаржник вказує, що відповідач не надав доказів про призначення правлінням письмового опитування та утворення відповідної комісії для його проведення, про створення такої комісії, про ініціативну групу та інших співвласників, прийняти участь у письмовому опитуванні за бажанням в протоколі зборів не йдеться. Відповідач, всупереч визначених п. 16 р. ІІІ Статуту об`єднання, одноосібно провела письмове опитування, що ставить під сумнів дотримання нею, як ініціаторкою зміни складу правління та ревізійної комісії. Листки письмового опитування до протоколу, який складено в довільній формі відповідачем і не відповідає формі протоколу, затвердженій центральним органом виконавчої влади, не додано.

На думку апелянта, при вирішенні питання щодо зарахування голосів 13 співвласників без врахування думки інших співвласників квартир, суд неправильно застосував приписи статей 361, 369 ЦК України.

Також ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій, керуючись положеннями ч. 12 ст. 270 ГПК України, просить суд розглядати справу без його участі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 р. було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 р. у справі 906/201/21 та призначено розгляд апеляційної скарги на 23.09.2021 р. об 14:20 год. Об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" та ОСОБА_1 на рішення суду.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції в ході розгляду справи встановив, що сам факт присутності позивача на зборах свідчить про те, що він не був позбавлений можливості та права проголосувати за питання, визначені в порядку денному. Посилання позивача на те, що до нього не зверталися з приводу приймання участі в письмовому опитуванні, суд також вірно констатував, що позивач був присутній на зборах, факт проведення письмового опитування йому був відомий, а тому міг з власної ініціативи взяти участь в письмовому опитуванні, а отже саме пасивна поведінка позивача стала причиною того, що він не прийняв участь в голосуванні на загальних зборах та в письмовому опитуванні.

Також відповідач вказує, що обґрунтування позову і апеляційної скарги положеннями ст. 10 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" є неправильним, так як даний Закон не регулює порядок скликання і проведення загальних зборів співвласників будинку, у якому діє ОСББ.

Твердження позивача про порушення порядку проведення письмового опитування не відповідають дійсності і не корелюються з положеннями ЗУ "Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Апелянтом не було доведено належними і допустимими доказами порушення його прав, оскільки він особисто брав участь у загальних зборах 11.06.2020 р., що свідчить про належне його повідомлення про ці збори. ОСОБА_1 не доведено, які ж негативні наслідки настали для нього як співвласника будинку внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень. За таких обставин та відсутності належних і допустимих доказів позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Безпідставним є твердження апелянта про неправильність застосування судом першої інстанції положень ст. ст. 361, 369 ЦК України до порядку голосування співвласниками приміщень на загальних зборах.

ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38", в якому просить апеляційну скаргу щодо стягнення з позивача судових витрат залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині без змін. Позивач зазначає, що ст.10 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" розпорядження коштами віднесено до компетенції правління об`єднання. А, відтак, укладений одноосібно ОСОБА_3 , з адвокатом договір про надання їй правничої допомоги є протиправним, за що вона має понести відповідальність та відшкодувати витрати об`єднання власним коштом.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" надіслало до суду заяву, в якій просить суд розглядати справи без участі представника відповідача. Доводи своєї апеляційної скарги підтримує та просить суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн; заперечує доводи апеляційної скарги позивача, просить відмовити в її задоволенні.

В судове засідання 23.09.2021 р. учасники справи не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, враховуючи заяви учасників справи про розгляд справи без їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним господарським судом, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" зареєстроване 10.08.2016 р., номер запису 0013473 (а. с.146-148, т. 1).

Відповідно до п.1 розділу І Статуту ОСББ "Лесі Українки 38", затвердженого рішенням установчих зборів співвласників будинку № 1 від 14.07.2016 р., ОСББ "Лесі Українки 38" (далі - об`єднання) створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинків) АДРЕСА_29 (а.с.123-128).

Пунктом п.1 розділу ІІІ Статуту передбачено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання.

Згідно п.1 розділу V Статуту співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" і Статуту об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання;

вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність асоціації.

11.06.2020 р. відбулися загальні збори співвласників ОСББ "Лесі Українки 38", оформлені протоколом № 1 (а.с.64-65). За результатами зборів були прийняті наступні рішення згідно порядку денного:

1) Обрано членів правління в кількості 7 чоловік, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 ;

2) Обрано членів ревізійної комісії в кількості 3 чоловік: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

3) Обрано головою правління ОСББ "Лесі Українки 38" ОСОБА_3 , надано право на продовження її повноважень.

В протоколі вказано, що у зборах взяли участь особисто або через представників 26 співвласників багатоквартирного будинку, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку, загальною площею - 1583,13 кв.м. У письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 45 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку, загальною площею 4158,5 кв. м. Також зазначено, що загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 6397,43 кв.м.

До протоколу додано результати голосування співвласників житлового будинку, в яких зазначено прізвища власників квартир, номер та площу квартири, результат голосування та проставлені підписи співвласників (а.с. 66-68, т. 1).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.06.2001 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_15 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_30 (а. с.12, т. 1).

Предметом даного позову є вимога позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" від 11.06.2020 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що недотримання законодавчих норм проведення загальних зборів стало на заваді його якісної підготовки до зборів, а відтак, і участі в них та донесення до співвласників власних міркувань, розкриття численних фактів зловживань, самоуправства, обґрунтованих підозр у присвоєнні коштів та матеріальних цінностей об`єднання з боку ОСОБА_3 , в т.ч. із залученням до виконання робіт свого чоловіка, про що в жодному її повідомлені про рух коштів (без підписів) не йшлося, свавілля та обмеження доступу переважній більшості співвласників до місць загального користування шляхом заміни замків вхідних дверей до підвалів та таємне винагороджування ключами від них лише її потенційних прихильників, фальсифікації документів, що могло суттєво змінити ставлення до самої ОСОБА_3 , як порушниці законів та моральних принципів співжиття, так і результатів голосування. Позивач як член ревізійної комісії, був позбавлений можливості довести до відома співвласників про активний спротив ОСОБА_3 організації роботи самої комісії, ненадання нею відповідних документів, чого неодноразово вимагав, і що суперечить вимогам ст. 18 р. ІІІ Статуту об`єднання.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Згідно ч.ч.4-12 ст.6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків" повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.

Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.

Установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників.

Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник на установчих зборах має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників.

Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважається неприйнятим.

Письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення установчих зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Рішення загальних зборів є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом органу управління юридичної особи, а не одностороннім правочином, оскільки приймається загальними зборами учасників, які не є ні суб`єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Для визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів його члена (співвласника багатоквартирного будинку).

Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлений, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Суд звертає увагу, що під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити:

1) як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення;

2) яким чином такі порушення (у випадку їх наявності) призвели до порушення прав та законних інтересів позивача (в чому виявилось порушення прав позивача).

Як вказує позивач, повідомлення про проведення 11.06.2020 р. загальних зборів не направлялися рекомендованими листами кожному з співвласників, а були розміщені біля під`їздів оголошення. В оголошенні зазначалось, що 11 червня о 19-00 годині відбудуться загальні збори у дворі будинку на дитячому майданчику. Питання різні." (а.с. 18, т. 1). Порядку денного в оголошення не вказано.

Відповідач, в свою чергу факту розміщення відповідних оголошень не заперечує, однак вказує, що повідомлення про проведення зборів також прикріплювалися до рахунків на оплату внесків. Окрім того, повідомлення про скликання і проведення загальних зборів 11.06.2020 р. почали вручатися співвласникам під підпис ще 10.02.2021 р., що підтверджується відомістю про отримання співвласниками ОСББ "Лесі Українки 38" повідомлень про загальні збори. Відповідачем до матеріалів справи було надано відомість отримання співвласниками ОСББ "Лесі Українки 38" повідомлень про загальні збори 11.06.2021р. (а.с. 129-132, т. 1).

Як встановлено судом із вказаної відомості, вона містить порядок денний загальних зборів 11.06.2021р., в ній зазначено номера квартир, прізвища співвласників, які розписались за отримання повідомлення, дата отримання повідомлення та підпис. Всього у відомості значиться 65 співвласників. Належним та допустимих доказів повідомлення інших співвласників у спосіб визначений законом та статутом до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не було дотримано порядку щодо належного повідомлення усіх співвласників багатоквартирного будинку про проведення загальних зборів 11.06.2020 р., що є порушенням вимог ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Матеріалами справи стверджується, що згідно протоколу загальних зборів № 1 від 11.06.2020 р. у зборах взяли участь особисто або через представників 26 співвласників, а в письмовому опитуванні - 45 осіб. З додатку до протоколу зборів "Результати голосування" вбачається, що голосування присутніх на зборах співвласників та письмове опитування оформлені одним документом, із зазначенням прізвищ співвласників, загальної площі квартири, варіанту голосування, підпису особи.

Колегія суддів зазначає, що з додатку до протоколу неможливо встановити, хто із зазначених в ньому осіб приймав участь в загальних зборах 11.06.2020 р., а хто голосував шляхом письмового опитування. Окрім того, неоформлення результатів письмового голосування окремим документом позбавляє можливості встановити період його проведення та відповідно дотримання встановленого Законом 15 денного строку.

Позивач, в підтвердження фактів допущених порушень під час проведення зборів, надав до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 (а.с. 26-28. т. 1). Однак, колегія суддів, проаналізувавши положення ч. ч. 1-3 ст. 88 ГПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем заяви свідків не відповідають вимогам ст. 88 ГПК України, оскільки не містять в тексті застереження про те, що зазначені вище особи обізнані із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень, а тому не можуть вважатися доказом в розумінні ст. 73 ГПК України, а відтак правомірно не прийнятті до уваги судом першої інстанції.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наявність спору через порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими, а тому обов`язком позивача відповідно до статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав та інтересів відповідачами в справі.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен установити наявність порушених прав позивача внаслідок порушення процедури скликання та проведення зборів, тобто не тільки недотримання норм закону під час скликання і проведення зборів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є, в тому числі, визнання рішення недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2019 р. у справі № 686/8227/17 та від 03.12.2020 р. у справі №910/1421/20.

Як встановлено апеляційним судом, ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків" містить перелік прав співвласників багатоквартирного будинку. Також, в п. 1 розділу V Статуту визначено аналогічні нормам ст.14 Закону права співвласників ОСББ "Лесі України 38".

Позивач стверджує, що в зв`язку з неповідомленням про проведення зборів він не зміг якісно підготуватися до зборів, донести до співвласників власні міркування, розкрити численні факти зловживань, самоуправства, обґрунтовані підозри у присвоєнні коштів та матеріальних цінностей об`єднання, що могло суттєво змінити ставлення до самої ОСОБА_3 , так і результатів голосування.

Окрім того, позивач, як член ревізійної комісії, був позбавлений можливості довести до відома співвласників про активний спротив ОСОБА_3 організації роботи самої комісії, ненадання нею відповідних документів, чого неодноразово вимагав, і що суперечить вимогам ст. 18 р. ІІІ Статуту об`єднання.

Також, позивач вказує, що оприлюднення ОСОБА_3 бездоказової, відверто надуманої та агресивної інформації спрямоване на дискредитацію позивача в очах співвласників (інформація про наклепи, фальсифікацію підписів, зняття її оголошень, письмові образи, борги з оплати, безвідповідальне ставлення до виконання обов`язків члена ревізійної комісії та піврічне перебування за межами країни, відмова від голосування в ході письмового опитування принижує честь і гідність позивача.

Колегія суддів не розцінює такі твердження позивача як правове обґрунтування порушення його прав як співвласника багатоквартирного житлового будинку в результаті проведення та прийняття відповідних рішень на зборах співвласників, а вважає його особистим суб`єктивним баченням роботи голови правління ОСББ ОСОБА_3 .

Відносно посилань позивача, що голова правління ОСББ "Лесі Українки 38" ОСОБА_3 своїми діями посягнула на його конституційні права щодо поваги гідності, свободу думки, вільне вираження своїх поглядів і переконань, то такі його права можуть бути захищені шляхом подання позову про захист честі, гідності, а не в рамках вирішення корпоративного спору.

Щодо тверджень позивача, про те, що він не був повідомлений належним чином про проведення загальних зборів, то суд першої інстанції правомірно зазначив, що в результатах голосування вказано, що ОСОБА_1 від голосування відмовився.

В свою чергу, як встановлено апеляційним судом, позивач заперечує свій факт відмови від голосування, але підтверджує, що за зборами спостерігав осторонь, однак участі в них не брав.

Тобто, сам факт присутності позивача на зборах свідчить про те, що він не був позбавлений можливості та права проголосувати за питання, визначені в порядку денному.

Відносно посилань позивача на те, що до нього не зверталися з приводу приймання участі в письмовому опитуванні, слід вказати, що позивач був присутній на зборах, факт проведення письмового опитування йому був відомий, а тому міг з власної ініціативи взяти участь в письмовому опитуванні. Тому саме пасивна поведінка позивача стала причиною того, що він не прийняв участь в голосуванні на загальних зборах та в письмовому опитуванні.

Відносно поданих відповідачем копій заяв, листів-вимог членів правління та ревізійної комісії, а також співвласників будинку, адресованих голові правління ОСББ "Лесі Українки 38" ОСОБА_3 , які, на його думку підтверджують факти протиправної діяльності ОСОБА_3 на посаді голови правління (а.с.14-25, т. 1), суд першої інстанції вірно вказав, що предметом спору у даній справі є встановлення законності (незаконності) скликання та проведення загальних зборів від 11.06.2020 р., а також прийнятих на них рішень.

Відтак, обставини протиправності, свавілля і самоуправства, зневажливого ставлення до співвласників, на які вказує позивач у поданих заявах і листах, не входять до предмета дослідження у даній справі, оскільки не впливають на законність прийнятих на загальних зборах 11.06.2020 р. рішень.

Щодо тверджень позивача, що 13 співвласників будинку, які брали участь у голосуванні, на правах сумісної власності на день голосування володіли не квартирами, а лише їх частками, тому зарахування їх голосів без врахування думки інших співвласників квартири є протиправним, то суд вказує наступне.

Частина 3 статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає, якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Відповідно до приписів статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Тобто, частина 3 ст. 369 ЦК України наділяє співвласників правом уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном, при цьому закон не розкриває форму такого "уповноваження".

Отже, чинним законодавством не передбачений обов`язок співвласників видавати на ім`я одного з них довіреність на розпорядження спільним майном або укладати з ним договір доручення.

Також, позивач зазначає, що загальні збори ОСББ "Лесі Українки 38" на 11.06.2020 р. були скликані головою правління, а не ініціативною групою, як передбачено вимогами ст.6 Закону. Однак, факт скликання загальних зборів 11.06.2020 р. з ініціативи голови правління ОСББ, а не ініціативною групою з числа співвласників будинку, не може бути підставою для скасування рішень, прийнятих на вказаних загальних зборах.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів, яким чином порушення допущені при скликанні та проведенні загальних зборів співвласників ОСББ "Лесі України 38" 01.06.2020 р. призвели до порушення його прав та законних інтересів, а також які саме права (інтереси) позивача, як одного із співвласників багатоквартирного будинку, були порушені, що є підставою для відмови в задоволенні даного позову.

Щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду даної справи та доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, то суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, згідно до положень ст.126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, тобто виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд першої інстанції стягнути з позивача витрати понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги в розмірі 5000 грн.

На підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги відповідач подав суду копії: договору № 69/20 про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2020р., ордеру адвоката, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, платіжного доручення №114 від 29.10.2020р., детального опису від 22.03.2021р. (а.с. 55-56, 119-122, т. 1).

Колегія суддів зазначає, що детальним описом виконаних робіт та понесених витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом від 22.03.2021 р. визначено, що адвокатом було надані послуги на загальну суму 8 800 грн. Разом з тим, у відзиві відповідач вказує суму витрат на професійну правничу допомогу - 5000 грн.

До опису наданих послуг, зазначених у вищевказаному детальному описі, адвокатом включено наступні послуги:

- 27.10.2020 р. - консультація клієнта, ознайомлення з наданими матеріалами справи № 295/10198/20, узгодження правової позиції з клієнтом, вивчення судової практики Верховного Суду у подібних справах, підготовка заяви про закриття провадження у справі - 3 год.;

- 30.10.2020 р. - підготовка відзиву на позовну заяву, копіювання документів і надсилання відзиву позивачу та до суду - 3 год.;

- 05.12.2020 р. - участь в судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/10198/20 - 1 год.;

- 13.03.2021 р. - ознайомлення з наданими матеріалами справи № 906/201/21, узгодження правової позиції з клієнтом, вивчення судової практики Верховного Суду у подібних справах, підготовка і надсилання клопотання до суду - 4 год.;

- 22.03.2021 р. - підготовка і надсилання відзиву на позов - 4 год.

Загальна кількість витраченого робочого часу - 15 год. Вартість виконаної адвокатом роботи з 27.10.2020р. згідно витраченого робочого часу в кількості 15 год. - 8800,00 грн.

Проаналізувавши вказаний опис наданих адвокатом послуг, суд апеляційної інстанції вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а також вимогам ст. 126 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Тобто, розподілу підлягають правничі витрати понесені сторонами саме в межах розгляду певної судової справи, в даному випадку господарської справи № 906/201/21.

Як встановлено судом, згідно детального опису від 22.03.2021 р. до переліку послуг адвоката, вартість яких просить відповідач відшкодувати за рахунок позивача, включено витрати понесені в рамках цивільної справи № 295/10198/20.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала справа № 295/10198/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Лесі Українки 38" про визнання недійсними загальних зборів ОСББ від 11.06.2020 р. та протоколу № 1 зборів від 11.06.2020 р., на яких вирішено питання переобрання членів правління, членів ревізійної комісії, обрання голови правління.

Так, ухвалою суду від 11.11.2020 р. провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Провадження у справі № 906/201/21 відкрито ухвалою суду від 01.03.2021 р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що включені до опису послуги адвоката надані до 01.03.2021 р. не підлягають відшкодуванню, оскільки не є такими, що надані в рамках судової справи № 906/201/21.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, ОСББ "Лесі Українки 38" мало можливість звернути до Богунського районного суду м. Житомира із заявою про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, надану в рамках судової справи № 295/10198/20.

Також, суд зазначає, що предмет спору у справі № 295/10198/20 та № 906/201/21 є ідентичним, сам відповідач у детальному описі вказує, що дана господарська справа є продовженням спору за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Лесі Українки 38".

Враховуючи, що відповідачем в судовій справі № 295/10198/20 вивчалися документи та судова практика Верховного Суду у подібних правовідносинах, подавався відзив на позовну заяву, то вчинення аналогічних дій в межах даної справи № 906/201/21 не потребувало великої кількості часу, оскільки позовні вимоги в даних справах ґрунтуються фактично на тих самих доказах та опрацюванню підлягали ті ж самі документи, тобто, зазначені послуги, на які адвокатом було потрачено 8 год. 00 хв., не є співмірними.

Крім того, суд зазначає, що послуги з "надсилання клопотання до суду", "надсилання відзиву на позов" не є послугами, які можна віднести до професійної правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною, між тим процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб, при цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції апеляційний господарський суд встановив порушення, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів ОСББ "Лесі Українки 38" 11.06.2020р., що і призвело до звернення позивача до суду.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відповідні обставини, з яким пов`язано застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України, як то виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова в задоволенні позову не є підставою для покладення на позивача судових витрат понесених відповідачем.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржників, викладені ними в апеляційних скаргах такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржників не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та покладення на позивача судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 р. у справі 906/201/21 необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" та ОСОБА_1 - без задоволення.

Судові витрати покладаються на скаржників згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки 38" та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 р. у справі 906/201/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2021 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.