РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2021Справа № 910/8118/21

За позовом Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал»

до Державного підприємства завод «Арсенал»

про стягнення 196432,66 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства завод «Арсенал» про стягнення 196432,66 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 1/23-35-19 від 21.01.2019.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

16.06.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 31.05.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8118/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

27.08.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про залишення позову без руху в порядку ч. 11, ст. 176 ГПК України, у зв`язку з тим, що позивачем не було надіслано відповідачу позовну заяву разом з всіма документами, що містяться в переліку додатків до позовної заяви, як це передбачено ст. 172 ГПК України.

Ухвалою суду від 07.09.2021 залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала від 07.09.2021 не була направлена позивачу, у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень.

27.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про продовження розгляду справи та усунуто недоліки позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2021.

Оскільки, ухвала від 07.09.2021 не була направлена позивачу, то строк на усунення недоліків ним пропущений не був.

Ухвалою суду від 30.09.2021 продовжено розгляд справи.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 0, отримав 30.06.2021 ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/8118/21 від 22.06.2021, проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 22.06.2021 про відкриття провадження у справі № 910/8118/21.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Державне підприємство завод «Арсенал» не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2019 між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» (сторона-1) та Державним підприємством завод «Арсенал» (сторона-2) було укладено договір про відшкодування витрат за використану теплову енергію № 1/23-35-19.

Відповідно до п. 1.1. договору, сторона-2 зобов`язується відшкодовувати стороні - 1 витрати за використану теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8 та вказані в додатку № 1 договору про відшкодування витрат за використану теплову енергію.

Згідно з п. 3.1.-3.2. договору, кількість використаної теплової енергії визначається щомісячно розрахунковим методом згідно розрахунків викладених в додатках № 1 та № 2 до договору. Кількість використаної теплової енергії вказується в актах приймання - передавання енергоресурсів, що складаються представниками сторін. Вартість використаної теплової енергії визначається згідно тарифу затвердженому КМДА, НКРЕКП в установленому порядку згідно чинного законодавства. Тарифи можуть змінюватись згідно розпоряджень органів державної влади і є обов`язковим для сторін за цим договором з моменту введення їх у дію та не потребують додаткового погодження їх сторонами.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що авансовий платіж за теплову енергію наступного місяця в розмірі 50% сторона-2 здійснює до 20 числа діючого місяця за результатами використаної теплової енергії попереднього місяця. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 5 робочих днів наступного місяця після надання послуг на підставі виставленого рахунку та підписаного сторонами акту приймання-передавання енергоресурсів.

Відповідно до п. 3.6.-3.7. договору, кількість використаної теплової енергії вважається погодженою сторонами після підписання акту приймання-передавання енергоресурсів, з урахуванням п. 3.7. Сторона-2 зобов`язується протягом 5 робочих днів після отримання акту приймання-передавання енергоресурсів підписати його та направити 1 примірник стороні-1. У разі не підписання стороною-2 акту приймання-передавання енергоресурсів, остання повинна письмово надати мотивовану відмову від підписання акту приймання-передавання енергоресурсів протягом 5 робочих днів з моменту отримання акту. У випадку не отримання мотивованої відмови сторони-2 стороною-1 у вказаний строк, акт приймання-передавання енергоресурсів вважаються підписаним, кількість використаної теплової енергії вважається такою, що використана стороною-2, а рахунок підлягає обов`язковій оплаті стороню-2.

Згідно з п. 3.9. договору, орієнтовна вартість договору на 2019 р. становить 1277548 грн. 44 коп. з урахуванням ПДВ. Орієнтовна кількість теплової енергії на 2019 р. становить 710 Гкал.

Пунктом 8.1. передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

У додатку № 1 до договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019 визначено перелік опалювальних приміщень ДП завод «Арсенал».

У додатку № 2 до договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019 визначено розрахунковий метод для визначення спожитої теплової енергії.

Додатком № 3 до договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019 визначено межі відповідальності на тепловій мережі.

31.10.2019 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019 про відшкодування витрат за використану теплову енергію, відповідно до якої сторонами, на виконання постанови НБУ від 28.12.2018 № 162, було внесено змінено та викладено в новій редакції розділ 10 «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» договору № 1/23-35-19.

31.12.2019 між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Державним підприємством завод «Арсенал» було складено акт приймання-передавання енергоресурсів на суму 173458,69 грн. Акт підписаний та скріплений печатками сторін.

03.01.2020 Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» було виставлено Державному підприємству завод «Арсенал» рахунок-фактуру № 9497/12 на суму 173458,69 грн., на підставі договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019.

Рахунок-фактура № 9497/12 від 03.01.2020 був направлений Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» Державному підприємству завод «Арсенал» разом з листом 13/70-12/71 від 03.01.2020 та отриманий 03.01.2020 відповідачем за вхідним номером 7.

17.07.2020 Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» звернулося до Державного підприємства завод «Арсенал» з претензією № 04-7/33, відповідно до якої позивач повідомив відповідача про наявну в останнього заборгованість в розмірі 173458,69 грн. за актом приймання-передавання енергоресурсів та рахунком-фактурою № 9497/12 від 31.12.2019, а також, про нарахування 3% річних у розмірі 2595,00 грн., втрат від інфляції у розмірі 3137,34 грн., пені у розмірі 16471,45 грн. та 12142,11 грн. штрафу за прострочення понад 30 днів. Докази направлення претензії наявні в матеріалах справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 7).

Відповідач відповіді на претензію не надав, вартість спожитої теплової енергії у розмірі 173458,69 грн. позивачу не відшкодував.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 6 статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частини 7 статті 276 ГК України).

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи умовами договору № 1/23-35-19 від 21.01.2019 відповідач зобов`язався відшкодовувати позивачу витрати за використану теплову енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин зобов`язані виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що авансовий платіж за теплову енергію наступного місяця в розмірі 50% сторона-2 здійснює до 20 числа діючого місяця за результатами використаної теплової енергії попереднього місяця. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 5 робочих днів наступного місяця після надання послуг на підставі виставленого рахунку та підписаного сторонами акту приймання-передавання енергоресурсів.

Відповідно до акту приймання-передавання енергоресурсів від 31.12.2019 та рахунку-фактури № 9497/12, сторонами було узгоджено що відшкодуванню підлягає теплова енергія вартістю 173458,69 грн.

Станом на час розгляду справи відповідач 173458,69 грн. вартості теплової енергії позивачу не відшкодував, а отже, відповідач є таким, що порушив свої зобов`язання з відшкодування вартості теплової енергії позивачу, як це передбачено договором № 1/23-35-19 від 21.01.2019.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, приписи чинного законодавства та договору укладеного між сторонами, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача, в частині стягнення з відповідача суми основного боргу з відшкодування спожитої позивачем теплової енергії у розмірі 173458,69 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь втрати від інфляції у розмірі 16044,93 грн. та 3% річних у розмірі 6929,04 грн. розрахованих на суму заборгованості 173458,69 грн. за період з 06.01.2020 по 06.05.2021.

За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.3. договору, остаточний розрахунок здійснюється протягом 5 робочих днів наступного місяця після надання послуг на підставі виставленого рахунку та підписаного сторонами акту приймання-передавання енергоресурсів.

Оскільки, позивач просить заборгованість за теплову енергію відпущену у грудні 2019 року, то з урахуванням положень договору, святкових та не робочих днів, зобов`язання з оплати мало бути виконано відповідачем не пізніше 10.01.2020. А отже, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 11.01.2020.

Судом було виконано перерахунок, нарахованих позивачем втрат від інфляції та 3% річних за період з 11.01.2020 по 06.05.2021 на суму заборгованості 173458,69 грн. Згідно перерахунку Суду сума втрат від інфляції є більшою ніж визначена позивачем до стягнення. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України). Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню втрати від інфляції у розмірі 16044,93 грн.

Згідно перерахунку суду, сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 6857,95 грн, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства завод «Арсенал» (місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8, ) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8, ) суму основного боргу у розмірі 173458 (сто сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 69 коп., 3% річних у розмірі 6857 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 95 коп., втрати від інфляції у розмірі 16044 (шістнадцять тисяч сорок чотири) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 2945 (дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) грн. 42 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 71,09 грн - відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.