ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/14260/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

за участю секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ»

представник позивача - Орлова О.В., довіреність № 64 від 17.02.2021,

відповідач - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

представник відповідача - Литвин П.В., довіреність № 14-331 від 22.12.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу

Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 29.12.2020

у складі судді: Гумеги О.В.

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 14.04.2021

у складі колегії суддів: Ходаківської І.А. (головуючого), Мартюк А.І., Кропивної Л.В.

у справі за позовом

Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 305 936,06 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи та короткий зміст вимог

1. У вересні 2020 Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» (далі - АТ «Одеська ТЕЦ») звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») про (з урахуванням уточненої позовної заяви від 08.10.2020 № 13/03-1232):

зобов`язання НАК «Нафтогаз України» провести списання частини штрафних та фінансових санкцій по договору купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 від 30.01.2014, укладеного між НАК «Нафтогаз України» та АТ «Одеська ТЕЦ», стягнутих на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 №916/2146/16, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» в сумі 305 936,06 грн;

стягнення з АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь АТ «Одеська ТЕЦ» примусово стягнених грошових коштів державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 59489581 в розмірі 305 936,06 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані набранням чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII, у зв`язку з чим, на думку позивача, кошти в сумі 305 936,06 грн. мають бути стягнуті з відповідача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як набуті ним без достатньої правової підстави та повернуті позивачу як виконане однією із сторін у зобов`язанні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 у справі №910/14260/20 позов задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь АТ «Одеська ТЕЦ» 305 936,06 грн та 9 178,08 грн судового збору.

Зобов`язано АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» провести списання частини штрафних та фінансових санкцій по Договору купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 від 30.01.2014, укладеного між НАК «Нафтогаз України» та АТ «Одеська ТЕЦ», стягнутих на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 № 916/2146/16, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730 в сумі 305 936,06 грн.

4. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України № 1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», ч. 3 ст. 7 якого встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності законом. Із врахуванням того, що на момент набрання чинності законом позивачем по договору від 30.01.2014 № 1754/14-ТЕ-23 купівлі-продажу природного газу відповідачу було сплачено основну суму заборгованості, нараховані позивачу за рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16 інфляційні нарахування, проценти річних підпадали під списання на підставі закону.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20 апеляційну скаргу АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 у справі №910/14260/20 залишено без змін.

Поновлено дію рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 у справі № 910/14260/20.

6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що зібрані у справі докази свідчать про наявність порушеного права позивача, яке має бути захищене судом шляхом зобов`язання відповідача провести списання заборгованості позивача перед відповідачем в розмірі 305 936,06 грн. відповідно до положень п. 3 ст. 7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також стягнення зазначеної суми з відповідача як безпідставно отриманих коштів.

7. При цьому, судом апеляційної інстанції була перевірена правильність встановлення судом першої інстанції обставини справи та встановлено такі обставини справи:

7.1. Відповідно до умов договору від 30.01.2014 № 1754/14-ТЕ-23 купівлі-продажу природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання поставити позивачу газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

7.2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі №916/2146/16 з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стягнуто 5 439 303,08 грн. інфляційних втрат та 514 368,13 грн. 3% річних у зв`язку із несвоєчасним розрахунком за поставлений на підставі зазначеного вище договору газ.

7.3. У зв`язку з набранням чинності 30.11.2016 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», позивач листом від 12.06.2019 № 01/06-560 звернувся до відповідача з проханням здійснити списання інфляційних втрат та 3 % річних на підставі цього закону.

7.4. Листом від 23.10.2019 № 26-5969/1.8-19 відповідач повідомив позивача про проведення списання заборгованості позивача за договором від 30.01.2014 № 1754/14-ТЕ-23 та рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16 на суму 5 647 735,15 грн.

7.5. Листом від 06.11.2019 № 01/06-1238 позивач звернувся до відповідача з вимогою про списання згідно положень закону не списаних відповідачем 5 647 735,15 грн., а 5 953 671,21 грн. (5 439 303,08 грн. інфляційних втрат та 514 368,13 грн. 3% річних), які були стягнуті з позивача рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16.

7.6. Відповідач листом від 25.11.2019 № 26/3-4087-19 проінформував позивача про те, що 05.09.2019 від ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області відповідно до виконавчого провадження № 59489581 по стягненню штрафних санкцій по рішенню Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16 надійшли кошти в сумі 305 936,06 грн. Відповідно, залишок заборгованості в сумі 5 647 735,15 грн був списаний згідно з положеннями закону.

7.7. Подальше листування між позивачем (листи позивача від 04.12.2019 №01/06-1481, від 16.07.2020 № 13/05-851) та відповідачем (відповідь від 10.01.2020 № 26-92/1.7-20) обґрунтування та позиції кожної із сторін з порушених у листуванні питань не змінило.

7.8. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Другого Суворівського ВДВС м. Одеси від 09.07.2019 відкрито виконавче провадження № 59489581 з виконання судового наказу по рішенню Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16 про стягнення з позивача на користь відповідача коштів в сумі 5 953 671,21 грн. В ході виконання судового наказу 16.08.2019 з позивача державним виконавцем стягнуто шляхом списання з рахунку позивача кошти в сумі 435 253,21 грн.

7.9. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі №916/2146/16 судовий наказ від 27.09.2016 № 916/2146/16 про стягнення з позивача на користь відповідача інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 5 953 671,21 грн. було визнано таким, що не підлягає виконанню. Підставою для прийняття такого рішення стали положення ч. 3 ст. 7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» про списання інфляційних втрат та процентів річних. При цьому, при винесенні зазначеної ухвали судом не було вирішене питання про повернення позивачу стягнутих в межах виконавчого провадження коштів в сумі 305 936,06 грн.

7.10. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 у справі № 916/2146/16 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 59489581 від 09.07.2019.

7.11. На підставі рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 у справі № 916/3481/19 позивачу в задоволенні вимог про стягнення з органу виконавчої служби, в тому числі 305 936,06 грн., які є предметом цього позову, відмовлено.

Судом зазначено, що кошти в сумі 305 936,06 грн, стягнуті з позивача за наказом від 27.09.2016 № 916/2146/16, були перераховані виконавчою службою відповідачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20, АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з касаційною скаргою, в якій просить зупинити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимогу в повному обсязі.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи 910/14260/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021.

10. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/14260/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Жуков С.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021.

11. У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/14260/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021.

12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Огородніка К.М. від 21.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 910/14260/20 Господарського суду м. Києва за касаційною скаргою АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021.

Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 відбудеться 14.09.2021.

Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17.08.2021.

У задоволенні клопотання АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зупинення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовлено.

13. Від АТ «Одеська ТЕЦ» надійшов відзив на касаційну скаргу АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021.

14. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/14260/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021.

15. Від АТ «Одеська ТЕЦ» надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М. від 13.09.2021 клопотання АТ «Одеська ТЕЦ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Доручено Одеському окружному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції 14.09.2021.

17. В судове засідання 14.09.2021 з`явилися представники АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та АТ «Одеська ТЕЦ» (в режимі відеоконференції), які надали пояснення у справі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»)

18. В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає, що касаційна скарга подається з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судові рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права: ст. 1212 ЦК України, ч. 3 ст. 7 Закону України № 1730 VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та норм процесуального права, а саме ст. ст. 236, 238, 277, 328 ГПК України, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування ст. 1212 ЦК України у подібних правовідносинах викладених у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/10643/19, від 29.01.2018 у справі № 910/12754/17 та від 25.03.2021 у справі № 910/9213/19.

Доводи позивача

(АТ «Одеська ТЕЦ»)

19. У відзиві позивач заперечує проти задоволення касаційної скарги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 є законними та обґрунтованими. Вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про обрання позивачем законного і правомірного способу захисту свого порушеного цивільного права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України (в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (ч. 4 ст. 300 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

21. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Предметом судового розгляду у цій справі є позовна заява АТ «Одеська ТЕЦ» до АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання НАК «Нафтогаз України» провести списання частини штрафних та фінансових санкцій по договору купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 від 30.01.2014, укладеного між НАК «Нафтогаз України» та АТ «Одеська ТЕЦ», стягнутих на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 № 916/2146/16, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» в сумі 305 936,06 грн; стягнення з АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь АТ «Одеська ТЕЦ» примусово стягнених грошових коштів державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 59489581 в розмірі 305 936,06 грн.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Надаючи оцінку доводам позивача, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016.

Згідно з положеннями ст. 2 цього закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16 з позивача на рахунок відповідача стягнуто 5 439 303,08 грн. інфляційних втрат та 514 368,13 грн 3 % річних на загальну суму 5 953 671,21 грн.

В той же час, з урахуванням зазначених вище приписів ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» наведене зобов`язання позивача підлягало списанню з дня набрання чинності закону, тобто підстави припинення цього зобов`язання визначені в законі, що узгоджується з положеннями ст. 598 ЦК України.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з листом відповідача від 25.11.2019 № 26/3-4087-19, заборгованість в сумі 5 647 735,15 грн. ним списано відповідно до положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а суму 305 936,06 грн. ним отримано від позивача в межах виконавчого провадження № 59489581 по стягненню штрафних санкцій за рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16.

Також, факт стягнення з позивача в межах виконавчого провадження коштів в сумі 305 936,06 грн. та їх подальше перерахування відповідачу встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 у справі № 916/3481/19 та не потребує повторного доведення в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Доказів списання заборгованості позивача в сумі 305 936,06 грн саме на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» відповідачем надано не було.

З урахуванням зазначеного вище, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що кошти в сумі 305 936,06 грн. як залишок від загальної суми заборгованості в сумі 5 953 671,21 грн, підлягали списанню в силу приписів закону, а відтак, є коштами, отриманими відповідачем без належної правової підстави.

Виходячи з викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог АТ «Одеська ТЕЦ».

22. Щодо суті касаційної скарги

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують в цілому правильних висновків судів попередніх інстанцій.

У касаційній скарзі скаржник вказує на неврахування судами правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/10643/19, від 29.01.2018 у справі № 910/12754/17 та від 25.03.2021 у справі № 910/9213/19 щодо застосування ст. 1212 ЦК України у подібних правовідносинах.

Із приводу подібності правовідносин Колегія суддів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, п. 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

Слід зауважити, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Відтак, Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/10643/19, від 29.01.2018 у справі № 910/12754/17 та від 25.03.2021 у справі № 910/9213/19 щодо застосування ст. 1212 ЦК України, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними (п.7.9. цієї Постанови), що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

23. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

Згідно з ч. 2 ст. 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20 без змін.

24. Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 910/14260/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік