ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 справа № 914/1621/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судових засідань Толочко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон», м. Хмельницький,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Уолл стріт груп», м. Львів,

про стягнення 834161,35 грн.

За участі представників:

від позивача: Білозор Ганна Григорівна адвокат,

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон», м. Хмельницький, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уолл стріт груп», м. Львів, 620665,96 грн. заборгованості, 108039,63 грн. пені, 39665,17 грн. трьох процентів річних, 65790,59 грн. інфляційних та судового збору.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що на підставі Договору поставки товару № 80-19з від 18 березня 2019 р. він поставив відповідачу на умовах післяоплати продукцію загальною вартістю 775665,96 грн. Відповідач за отриману продукцію розрахувався лише частково, сплативши позивачу 155000 грн. Станом на 20 травня 2021 р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 620665,96 грн.

За таких обставин, позивач просить суд захистити його порушене право та стягнути з відповідача суму заборгованості, а також 108039,63 грн. пені на підставі п. 8.3. Договору за 6 місяців прострочення виконання зобов`язання (з 02.04.2019 р. до 12.10.2019 р.), три проценти річних в сумі 39665,17 грн. за період з 02.04.2019 р. до 20.05.2021 р. та 65790,59 грн. інфляційних за період з травня 2019 р. до квітня 2021 р. на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, позовні вимоги не спростував, проти задоволення позову не заперечив.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Суд відкрив провадження у справі та ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.08.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі з підстав, наведених в ухвалі суду від 02.08.2021 р. Ухвалою суду від 18.08.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 30.08.2021 р. За клопотання позивача розгляд справи по суті відкладався.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування обставин, які надають позивачу право на своєчасну та повну оплату відповідачем поставленої йому продукції, а також обставин, які свідчать про порушення відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань, встановлюють обов`язок відповідача сплатити заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, а також пеню, або ж доказування існування обставин, які спростовують факти, викладені у позовній заяві.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність обставин, що є предметом доказування у справі, зазначено ним в додатках до позовної заяви.

Відповідач проти позовних вимог не заперечив, доказів на спростування доводів позивача суду не подав.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини.

Між сторонами у справі 18 березня 2019 р. укладено Договір поставки товару № 80-19з (а.с. 9-12).

На підставі Договору № 80-19з від 18.03.2019 р. позивач поставив відповідачу перемички та плити багатопустотні. Вказане підтверджується належно завіреними копіями видаткових накладних № 3955, № 4148 від 01 квітня 2019 р., № 4271 від 02 квітня 2019 р., № 4322 від 03 квітня 2019 р., № 4447, № 4475, № 4476 від 04 квітня 2019 р., № 4591, № 4592, № 4665 від 08 квітня 2019 р., № 4838, № 4839 від 11 квітня 2019 р. (а.с. 14-20).

Позивач стверджує, що на підставі договору № 80-19з від 18 березня 2019 р. ним поставлено відповідачу продукцію й по видатковій накладній № 3807 від 26 березня 2019 р. (а.с. 13). Ці доводи позивача відповідачем не заперечено та не спростовано.

Наведеними вище видатковими накладними підтверджується факт поставки позивачем відповідачу продукції загальною вартістю 775665,96 грн.

За отриману продукцію відповідач розрахувався з позивачем частково, сплативши лише 155000 грн. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи належно завіреними копіями платіжних доручень № 387 від 23 травня 2019 р., № 402 від 10 липня 2019 р. та № 448 від 27 грудня 2019 р. (а.с. 21-23).

У матеріалах справи немає та відповідач суду не надав доказів оплати ним 620665,96 грн. вартості решти поставленої йому за договором продукції.

Вимоги позивача № 01-03/11, № 01-03/05, № 01-03/141 (а.с. 25-36) про сплату заборгованості відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Наявність у відповідача 620665,96 грн. заборгованості перед позивачем, яка виникла на підставі Договору № 80-19з від 18.03.2019 р., опосередковано підтверджується наявними у матеріалах справи належно завіреними копіями гарантійного листа № 17 від 11.03.2020 р. (а.с. 24) та акту звіряння взаємних розрахунків за період 2019 р., який підписано сторонами та скріплено їхніми круглими печатками (а.с. 41).

Таким чином, відповідач не виконав взятих на себе за Договором (п. 6.1.1., п. 7.5 ) обов`язків з повної та своєчасної оплати отриманої від позивача продукції, чим порушив право позивача на отримання такої оплати. Порушене відповідачем право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 620665,96 грн. заборгованості.

В зв`язку з допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача на підставі статті 625 ЦК України 65790,59 грн. інфляційних за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з травня 2019 р. до квітня 2021 р., а також 39614,2 грн. трьох процентів річних за період прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань з 02.04.2019 р. до 20.05.2021 р. Позовні вимоги в частині решти суми трьох процентів річних задоволенню не підлягають, оскільки позивач, при обчисленні розміру трьох процентів річних за загальну кількість календарних днів прострочення виконання зобов`язання безпідставно виходив з того, що у 2020 р. було 365 календарних днів. Суд, згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України, розглядає справу у частині стягнення 3 % річних в межах заявлених позивачем вимог, виходячи із тих сум заборгованостей за кожною із наведених вище видаткових накладних, які зазначено самим позивачем у розрахунку трьох процентів річних, котрий додано до позовної заяви.

Позовні вимоги в частині стягнення пені на підставі п. 8.3. Договору, статей 549, 611 ЦК України та ч. 6 статті 232 ГК України підлягають задоволенню частково в сумі 107478,16 грн. Решта позовних вимог в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки позивач, в порушення вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, просить стягнути з відповідача пеню, нараховану за 6 місяців та 1 день від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При вирішенні спору в частині стягнення пені суд на підставі ч. 1 ст. 14 ГПК України також виходить із тих сум заборгованостей за кожною із наведених вище видаткових накладних, які зазначено самим позивачем у розрахунку пені, котрий додано до позовної заяви.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні справи керувався тим, що згідно із статтями 509, 526, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у тому числі й договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 599 ЦК України та ст. 202 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом положень статей 549, 611, 625, 626, 627, 628, 629, 655, 691, 712 ЦК України, ст. ст. 230, 232, 265 ГК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п.п. 1 та 2 частини 2 ст. 55 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Що стосується витрат позивача по сплаті судового збору, то на підставі вимог статті 129 ГПК України він покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон» ( 29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 31, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УОЛЛ СТРІТ ГРУП» (79495, м. Львів, м. Винники, вул. Кільцева, 5, кв. 48, ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УОЛЛ СТРІТ ГРУП» (79495, м. Львів, м. Винники, вул. Кільцева, 5, кв. 48, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон» (29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 31, ) 620665,96 грн. заборгованості, 65790,59 грн. інфляційних, 39614,2 грн. трьох процентів річних, 107478,16 грн. пені та 12503,23 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.09.2021 р.

Суддя О.Ю. Бортник