РІШЕННЯ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/9455/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу № 910/9531/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (код 30859524; 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А)

до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (код 31113488; 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13)

про стягнення 51 520, 08 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (далі - відповідач) про стягнення 51 520,08 грн., з яких: 45 217,67 грн. - страхове відшкодування; 2 971,39 - пеня; 2 588,13 грн. - інфляційні втрати; 742,89 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1301-19-00284, власника транспортного засобі «Infiniti», д/н НОМЕР_1 .

19.06.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Infiniti» д/н НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 . Відповідно до довідки Національної поліції України про ДТП, схеми місця ДТП, схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення та постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2020 справа №761/20811/20, ДТП відбулась внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 ПДР.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/9455/21; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Ухвала суду була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучено конверт-повернення поштового відправлення №694, що надсилався відповідачу з причиною повернення (досилання): «адресат відсутній за вказаною адресою».

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п`ята).

В силу приписів частини 6 цієї статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

За таких обставин, Господарський суд дійшов висновку про повідомлення належним чином Відповідача про розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Повне рішення складене 27.09.2021 через тимчасову непрацездатність та відпустку судді.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір №28-1301-19-00284 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами, зокрема, автомобілем «Infiniti», д/н НОМЕР_1 .

19.06.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Infiniti» д/н НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 . Відповідно до довідки Національної поліції України про ДТП, схеми місця ДТП, схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення та постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2020 справа №761/20811/20, ДТП відбулась внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 ПДР.

У зв`язку з зверненням власника автомобіля «Infiniti», д/н НОМЕР_1 до страховика за Договором із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, позивачем на підставі страхового акту №ДККА-71670 та розрахунку суми страхового відшкодування, виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено відшкодування завданої внаслідок спірної ДТП шкоди шляхом виплати коштів у загальній сумі 87 212,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18175 від 21.07.2020р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2020 справа №761/20811/20, вбачається, що ДТП відбулась внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 ПДР.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 , встановлена у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована Акціонерним товариством «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/004584713.

Наведеним договором (поліс № АО/004584713) передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 9.4 cт. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до абз. 18 cт. 2 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.12.1 cт. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до положень cт. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7років - для інших легкових КТЗ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, строк експлуатації автомобіля «Infiniti», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , на дату ДТП складає більше 7 років (рік випуску - 2010).

Таким чином, відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні, складає <57,00%, що підтверджується розрахунком коефіцієнта фізичного зносу зробленого аварійним комісаром Куксою М.Г.

Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез)

де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту

Ез - коефіцієнт фізичного зносу

Сврз = 6 260,99 + 9 030,59 + 71 921,14 * (1 - 0,57) = 46 217,67 грн.

Таким чином, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Infiniti», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні 57,00 % складає 46 217,67 грн.

Згідно вищевказаного полісу № АО/004584713 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачає франшизу в розмірі 1 000,00 грн. та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 130 000,00 грн.

46 217,67 грн. - 1 000,00 грн. (франшиза) = 45 217,67 грн.

Таким чином, у відповідача наявний обов`язок із відшкодування позивачу витрат в розмірі 45 217,67 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач, 12 серпня 2020 року звернувся до відповідача із Заявою на виплату (страхового) відшкодування № 43071, та яка була отримана Відповідачем 19 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, зазначена заява була залишена Відповідачем без задоволення.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на дату одержання відповідачем заяви позивача про виплату страхового відшкодування № 43071 - 19 серпня 2020 року, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів прийняття відповідачем вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, останній повинен був виплати Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська страхова група" страхове відшкодування до 20.11.2020 включно.

Однак, відповідачем не надано суду доказів на спростування твердження позивача, що ним не здійснено відшкодування шкоди (в тому числі, після звернення позивача до суду із даним позовом).

За таких обставин, зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 45 217,67грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано, а відтак Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» є таким, що прострочило з 21.11.2020 своє зобов`язання із сплати страхового відшкодування у розмірі 45 217,67грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" та наявність правових підстав для стягнення з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» страхового відшкодування у розмірі 45 217,67грн.

Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 2 971,39 - пені; 2 588,13 грн. - інфляційних втрат; 742,89 грн. - 3% річних, нарахованих за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань у період з 21.11.2020 по 08.06.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням вимог закону і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 Цивільного кодексу України).

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Установивши, що Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» прострочило виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування поза межами граничного строку (не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), визначеного пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за невиконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, та визначеної позивачем дати, до якої здійснюється нарахування пені, суд прийшов до висновку про правомірність стягнення з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» пені у розмірі 2 971,39 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Тотожна правової позиції щодо правомірності застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.02.2020 у справі №758/16044/16-ц та від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційної складової з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, прийшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача 2 588,13 грн. - інфляційних втрат та 742,89 грн. - 3% річних.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" підлягають задоволенню в повному обсязі, а з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 45 217,67 грн.; 2 971,39 - пеня; 2 588,13 грн. - інфляційні втрати; 742,89 грн. - 3% річних.

У поданій позовній заяві Позивач просить суд покласти на Відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами першою та другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи: Договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 05.11.2018 № 1 укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Адвокатським бюро «Гедз», додаток № 4 до Договору в якому визначена сума гонорару в розмірі 3 000, 00 грн., довіреність на ім`я Гедз Юлію Володимирівну, копію акту виконаних робіт, копію платіжного доручення від 09.06.2021 № 3647 про оплату послуг.

Посилаючись на наведені документи, Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

За приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, що за приписами частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд погоджується з поданими розрахунками та їх вартістю, а отже, заява Позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» про стягнення 51 520, 08 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (код 31113488; 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (код 30859524; 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А) 45 217,67 (сорок п`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. - суми страхового відшкодування; 2 971,39 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят одну) грн. - пені; 2 588,13 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. - інфляційних втрат; 742,89 (сімсот сорок дві) грн. - 3% річних; 3 000,00 (три тисячі) грн. витрат на професійну правову допомогу та 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук