РІШЕННЯ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/9481/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу № 910/9481/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код 20033533; 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд.6, літ. В)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (код 20080515, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.33-Б, 2 під`їзд»)

про стягнення 26 903, 08 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації у розмірі 26 903,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування за договором страхування від 14.08.2019 №245015/4093/0000103 майнових інтересів власника наземного транспортного засобу «Volkawagen Tiguan» д/н НОМЕР_1 .

10.07.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Volkawagen Tiguan» д/н НОМЕР_1 та «RENAULT MAGNUM 460» Д/Н НОМЕР_2 з напівпричепом «SCHMITZ CARGOBULL» д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.07.2020 по справі №562/1749/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/9481/21; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.06.2021 через канцелярію суду від представника ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку передбаченому положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак відсутнє порушене право відповідача на виплату страхового відшкодування.

23.07.2021 через канцелярію суду від ПрАТ «СК «УНІКА» надійшли Пояснення щодо не звернення позивача до відповідача із заявою про страхове відшкодування, відповідно до яких позивач підтримує позов та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стверджує про відсутність законодавчо визначеної необхідності звернення до відповідача із заявою про страхове відшкодування посилаючись, зокрема, на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені в постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к.

23.07.2021 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Повне рішення складене 27.09.2021 через тимчасову непрацездатність та відпустку судді.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (страховик) та ТОВ «Фасад Інвест» (страхувальник) був укладений договір добровільного №245015/4093/0000103 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зокрема, автомобілем «Volkawagen Tiguan» д/н НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

10.07.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Volkawagen Tiguan» д/н НОМЕР_1 та «RENAULT MAGNUM 460» Д/Н НОМЕР_2 з напівпричепом «SCHMITZ CARGOBULL» д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Факт здійснення вказаної ДТП встановлено Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.07.2020 по справі №562/1749/20, якою водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до рахунку № від 13.07.2020, складеного СТО, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkawagen Tiguan» д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодженні при ДТП, складає 29 503, 08 грн.

На підставі страхового акту №00363352 від 14.07.2020, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 29 503,08грн., що підтверджується платіжним дорученням №161156 від 15.07.2020.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT MAGNUM 460» Д/Н НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2350431, яким передбачено, що франшиза за ним становить 2 600,00 грн.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування у визначеному розмірі за договором страхування, позивач в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», набув права вимоги до відповідача як страхової компанії, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винної особи.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 26903,08 грн. (29 503,08 грн. (виплачена сума) - 2600 грн. (франшиза)) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві, про те, що позивач не звертався до відповідача із претензією, а тому останній звернувся до суду з позовом передчасно, то вони не приймаються судом до уваги, оскільки у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язує дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Разом з цим відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Суд зазначає що до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту (згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування») перейшло право в тому числі пред`явити позов до відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння збитків. При цьому пред`явлення позову без попереднього звернення з вимогою, є конституційним правом позивача (в даному випадку на обрання незабороненого законом способу захисту прав і свобод).

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20.

Таким чином, позивач не був зобов`язаний звертатися безпосередньо до відповідача з вимогою виплатити матеріальне відшкодування та правомірно реалізував своє право шляхом подачі позову до суду (зміст наведених норм також було проаналізовано у Постанові Верховного Суду України від 28.08.2012 по справі № 3-38гс12).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат та вимоги позивача про стягнення з Відповідача 6000 грн. витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 4 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про покладення судових витрат на позивача, враховуючи таке:

- судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування;

- з матеріалів справи вбачається, що відповідач не знав та не міг знати про наявне зобов`язання перед позивачем з виплати страхового відшкодування;

- доказів відмови у виплаті чи зволікання у такій виплаті з боку відповідача до матеріалів справи не додано;

- позивач, обираючи шлях стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» суми страхового відшкодування, прийняв рішення про звернення із даною вимогою безпосередньо до суду, не використовуючи при цьому право на досудове вирішення спору, шляхом пред`явлення вимоги / претензії;

- за реалізацію такого рішення, позивачем сплачено суму судового збору та здійснено витрати на правову допомогу;

- звернення із позовом до суду, не використовуючи при цьому досудовий процес врегулювання спору, який є менш затратним для усіх сторін судового провадження, було вольовим рішенням позивача;

- відсутні підстави для покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору та витрат позивача на професійну правову допомогу.

Отже, керуючись пунктом 4 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, беручи до увагу відсутність дій позивача щодо досудового вирішення спору, суд приходить до висновку про покладення судових витрат на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА».

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 26 903,08 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (код 20080515, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.33-Б, 2 під`їзд») на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код 20033533; 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд.6, літ. В) 26 903, 08 (двадцять шість тисяч дев`ятсот три) грн. страхового відшкодування.

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук