ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.09.2021 Справа № 914/1867/21
Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк
За участю секретаря судових засідань А. П. Полянського
розглянувши матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС», м. Київ,
до відповідача : Фермерського господарства «Меркурій», Львівська обл., Буський район, с. Чішки
про стягнення 91 309,12 грн
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/1867/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» до Фермерського господарства «Меркурій» про стягнення 91 309,12 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу (Вх. №3689/21 від 15.09.2021) в якій просить суд стягнути з Фермерського господарства «Меркурій» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» витрати на правничу допомогу у розмірі 16 051,58 гривень.
Ухвалою від 15.09.2021 суд призначив розгляд заяви в судовому засіданні на 22.09.2021 з явкою сторін на власний розсуд.
В судове засідання 22.09.2021 представник Позивача не з`явився, в заяві про відшкодування судових витрат просив розглядати справу за його відсутності, представник відповідача не з`явився, причин не явки не вказав, заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу на надав.
В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду : копію договору про надання адвокатських послуг №20-05-2021 від 20.05.2021 р. із актом приймання-передачі документів; копію акту від 10 вересня 2021 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) відповідно до договору №20-05-2021 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20 травня 2021 року; копію довідки форми №4-ОПП вих. №325/26-50-18-05-22 від 18.02.2014 року, видана ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; копія повідомлення форми №2-ЄСВ вих.,№368/26-50-18-05-22 від 19.03.2014 року, видана ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем у позовній заяві заявлено, що понесені судові витрати пов`язані із правничою допомогою адвоката будуть повідомлені суду додатково, оскільки немає чітко визначеної суми таких витрат.
Заява позивача про розподіл судових витрат та долучення доказів про надання правової допомоги, надійшла до суду 15.09.2021.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» представляв адвокат Грищенко Олександр Миколайович, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №20-05-2021 від 20.05.2021 та довіреності від 07.03.2021.
Повноваження Грищенко О.М., як адвоката, підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009.
Як вбачається із укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатом Грищенко О.М. договору про надання правової допомоги №20-05-2021 від 20.05.2021, адвокат взяв на себе зобов`язання надавати кваліфіковану правову допомогу.
Розділом 3 Договору про надання правової допомоги урегульовано, що вартість однієї години роботи адвоката становить 700,00 грн з урахуванням поштових, комісійних, банківських, транспортних витрат. Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи Виконавця становить: 600,00 грн ознайомлення з матеріалами справи, 1200,00 грн / судове засідання та складання процесуальних документів їх надсилання та інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи розраховується 1200,00 грн / год.
Додатково п. 3.8 сторони погодили що розміром гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника (задоволення повністю га/або частково вимог Замовника, у відповідності до пункту 1.1, 2.1 Договору) визначається на рівні 9-12% від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду за позовом Замовника.
10 вересня 2021 року між позивачем та адвокатом підписано акт здачі приймання виконаних робіт, згідно якого Виконавець (адвокат Грищенко О.М.) передав, а Замовник прийняв наступні послуги:
- зустріч з замовником з метою з`ясування обставин справи в призмі існування та допущення ФГ «МЕРКУРІЙ» порушення прав та інтересів Замовника 1 год.;
- надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства, виконавчого та виконавчо-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між Замовником та ФГ «МЕРКУРІЙ» - 2 год.;
- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультації, правових висновків, довідок із правових питань, що виникають у діяльності Замовника, пов`язаної із порушенням ФГ «МЕРКУРІЙ» умов проведення виконання грошового зобов`язання 3 год.;
- здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишенням без змін судової практики (правової позиції) різними судовими інстанціями, що стосуються позовних вимог ТОВ «Компанія «НОТАПС» - 2 год.;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо здійснення нарахування заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 30%-річних та інфляційних втрат з приводу порушення ФГ «МЕРКУРІЙ» - 1 год.;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обгрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих. №07-7/06 від 07 червня 2021 року з приводу порушення ФГ «МЕРКУРІЙ» умов проведення виконання грошового зобов`язання 2 год.;
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви вих. №07-7/06 від 07 червня 2021 року із додатками до нього для ФГ «МЕРКУРІЙ» та в силу необхідності обов`язкових вимог норм ГПК України, направлення його на адресу ФГ «МЕРКУРІЙ» - 1год.;
Гонорар адвоката, на підставі пункту 3.8. договору №20-05-2021 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20 травня 2021 року у зв`язку із прийняттям позитивного для ЗАМОВНИКА судового рішення у справі №914/1867/21 за позовною заявою вих. №07- 7/06 від 07 червня 2021 року ТОВ «Компанія «НОТАПС» про стягнення із ФГ «МЕРКУРІЙ» донарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із порушенням, неналежним та несвоєчасним виконання грошового зобов`язання у відповідності до договору поставки товару №85/20/ЛВ від 15 квітня 2020 року 7 651.58 грн (= 63 763.20 грн. сума стягнення згідно рішення суду х 12%).
Відтак, загальна вартість вказаних послуг склала 16 051,58 грн. Акт підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі-Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При цьому слід зазначити, що жодних клопотань про зменшення судових витрат від Фермерського господарства «Меркурій» не надходило.
Проте, на переконання суду, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Разом з тим, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20 та від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Грищенка О.М. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.
У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.
Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.
На переконання суду, організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне провадження робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом як і розроблення, здійснення нарахування розміру заборгованості, пені, 30% річних інфляційних втрат, штрафу, включають в себе і зустріч із Замовником, і надання консультацій із питань практичного застосування норм законодавства щодо аналізу правовідносин між Замовником та ФГ «Меркурій», і здійснення аналізу та дослідження переданих Замовником матеріалів, і здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни судової практики різними судовими інстанціями. Відтак витрати за їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо як правова допомога.
Крім того, низка послуг, вказаних у акті, такі як організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками та направлення її на адресу відповідача та господарського суду, на що затрачено 2 години, не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, відповідно не підлягають відшкодуванню.
Крім того, на підставі п.3.8. договору надання адвокатських послуг (правової допомоги) сторони погодили в Акті гонорар адвоката в сумі 7651,58 грн.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 9500,00 грн. На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» про стягнення судових витрат задоволити частково.
3. В задоволенні решти витрат на правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.09.2021р.
Суддя О.Д. Запотічняк