ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/583/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут"

до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 824 054 грн 55 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Якимчук О.М., довіреність № 007-2Др-51/1220 від 31.12.2020 р.;

від відповідача - Воробйова О.В., згідно виписки з ЄДРЮОФОПГФ.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP626XI111450902.

У судовому засіданні 20 вересня 2021 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Рівненській області (далі - Головне управління, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 824 054 грн 55 коп., з яких 749 803 грн 85 коп. - основний борг, 37 108 грн 15 коп. - пеня, 7 783 грн 14 коп. - три відсотки річних та 29 359 грн 41 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем відповідно до умов, укладеного між Товариством та Головним управлінням, договору постачання природного газу від 11 лютого 2020 року № 41АВ337-292-20, природного газу, у зв`язку з чим у Головного управління виникла заборгованість перед Товариством у розмірі 749 803 грн 85 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 37 108 грн 15 коп. на підставі пункту 6.2. зазначеного договору, 3% річних в розмірі 7 783 грн 14 коп. та інфляційні втрати в розмірі 29 359 грн 41 коп. Стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат заявлено з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно яких позивач вказує, що поніс витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 12 360 грн 82 коп.

Ухвалою суду від 21 липня 2021 року позовну заяву Товариства від 15.07.2021 р. № 33701-Ск-5635-0721 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 серпня 2021 року.

30 липня 2021 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 114-127), в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема представник відповідача зазначив, що Товариство надавало послуги постачання природного газу Головному управлінню у 2020 році згідно договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ337-292-20 від 11.02.2020 р. Керуючись Законом України "Про публічні закупівлі" у зв`язку із продовженням строку дії договору на час проведення закупівлі у 2021 році в обсязі, що не перевищує 20 відсотків загальної суми, визначеної в Договорі, укладено Додаткову угоду № 9 від 13.04.2021 року до Договору на постачання природного газу № 41АВ337-292-20 від 11.02.2020 р. на загальну суму 192 462 грн 42 коп. Як зазначив представник відповідача умови Додаткової угоди № 9 від 13.04.2021 р. в частині оплати за надані послуги виконано повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 371 від 16.04.2021 р. Згідно Додаткової угоди № 9 від 13.04.2021 р. до Договору на постачання природного газу № 41АВ337-292-20 від 11.02.2020 р., вказаний договір діяв до 30.04.2021 р. або до проведення процедури закупівлі на 2021 р. З 25.03.2021 р. укладено інший договір на постачання природного газу Головному управлінню з іншим постачальником, за результатами проведених тендерних процедур. Як зазначив представник відповідача позивачем фактично нарахована сума поставленого газу з січня по червень 2021року. Крім того, представник відповідача зазначив, що Товариство правом обмеження чи припинення газопостачання Головному управлінню не скористалося.

10 серпня 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив з додатками (а.с. 128-171), в яких останній зазначив, що Товариство у січні, лютому, березні, квітні, травні та частково у червні 2021 року здійснило поставку природного газу, а відповідач прийняв поставлений природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за січень-червень 2021 року. Крім того, як зазначив представник позивача факт споживання природного газу відповідачем підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу по об`єктах Головного управління з АТ "Рівнегаз" у січні-червні 2021 року. Як зазначив представник позивача поставка газу відбулася на суму 942 266 грн 27 коп. та частково оплачена Головним управлінням на суму 192 462 грн 42 коп. Крім того, представник позивача зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що споживач з ЕІС-кодом 56XS000173YСН00Т (після реорганізації в управлінні ЕІС-код 56XS000181Y4М00І) з 02.01.2020 року по 16.06.2021 року був закріплений в Реєстрі пар споживачів постачальника 56XS101 ТзОВ "Рівнегаз Збут". Відтак, за вказаний вище період, в якому утворилася заборгованість за поставлений природний газ на суму 749 803 грн 85 коп., враховуючи дані Інформаційної платформи Оператора ГТС, єдиним постачальником у Головного управління було Товариство. Після укладення відповідачем нового договору на постачання природного газу, та відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС з 17.06.2021 року відповідача було закріплено за постачальником - ТзОВ "Газенерго-Трейд". На підтвердження вказаних обставин Товариство в якості обґрунтування позовних вимог в частині обсягів постачання природного газу відповідачу надає інформацію про споживання природного газу Головним управлінням з ресурсу Товариства, згідно остаточних алокацій інформаційної платформи добового балансування Оператора ГТС в січні, лютому, березні, квітні, травні та за 1-16 число червня 2021 року. Відтак, якраз на підтверджені обсяги спожитого природного газу відповідачем, Товариство сформувало акти приймання передачі природного газу у січні-червні 2021 року. Крім того, представник відповідача зазначив, що Товариство жодним чином не обмежило право споживача на зміну постачальника та навіть за наявності заборгованості, погодило на Інформаційній платформі Оператора ГТС запит на зміну постачальника 16.06.2021 року. Відтак представник позивача просить врахувати дані пояснення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року підготовче засідання відкладено на 13 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 20 вересня 2021 року.

У судовому засіданні 20 вересня 2021 року представник Товариства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Головного управління у судовому засідання 20 вересня 2021 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства та Головного управління, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (далі - Постачальник) та Головним управлінням ДПС у Рівненській області (далі - Споживач) укладено договір постачання природного газу № 41АВ337-292-20 (далі - Договір; а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Сторонами було погоджено плановий обсяг постачання газу - до 160 тис. куб.м. (п.1.2 Договору).

Сторонами було погоджено, зокрема п. 3.1 Договору, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна 1 тис.куб. метрів газу без врахування податку на додану вартість становить 5 562 грн 39 коп., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 148 992 грн 00 коп.

Ціна 1 тис.куб. метрів природного газу з урахуванням послуги доступу до потужності складає 6 823 грн 92 коп.

Податок на додану вартість становить 1 364 грн 78 коп.

Всього ціна газу за 1 тис.куб. становить 8 188 грн 70 коп.

Ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміни ціни за одиницю товару може бути не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі. Збільшення ціни за одиницю товару, можливе шляхом укладення додаткової угоди один раз на півріччя, але у будь-якому випадку не раніше ніж через 3 місяці з моменту підписання Договору, та поставки Постачальником 25% від загального річного планового обсягу природного газу зазначеного в п. 1.2. цього Договору.

Крім того, у п. 3.3. Договору сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 3.2. та 3.3. Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Відповідно до п. 3.4. Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 1 310 180 грн 80 коп., у т.ч. ПДВ - 20 %.

Затримка платежів при умові відсутності коштів на рахунку Споживача згідно з бюджетною класифікацією, у разі затримки фінансування з Державного бюджету України не може розцінюватися як несплата і не може бути підставою для нарахування штрафних санкцій та притягнення Споживача до відповідальності відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:

4.2.1. Оплата природного газу Постачальнику здійснюється Споживачем на підставі акту приймання-передачі природного газу та рахунку.

4.2.2. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.5. Договору) здійснюється до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 6.2. Договору встановлено відповідальність Споживача, зокрема зазначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день простроченого платежу.

Відповідно до п. 9.1. Договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Спожива включений до Реєстру споживачів в Інформаційні платформі Оператора ГТС до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Сторони Договору домовилися, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли між сторонами також до його укладення.

Згідно п. 9.6. Договору усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками.

Судом встановлено, що в подальшому сторонами Договору укладені додаткові угоди про продовження строку дії Договору та про правонаступництво всіх прав та обов`язків Головного управління ДПС у Рівненській області () за договором Головним управлінням ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ ВП 4070166).

Договір та додаткові угоди до Договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

На виконання умов Договору позивачем у січні-червні 2021 року поставлено, а відповідачем спожито природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 28-33).

Крім того, факт споживання відповідачем природного газу підтверджується також актами приймання-передачі природного газу по об`єктах Головного управління з АТ "Рівнегаз" у січні-червні 2021 року (а.с. 34-74).

За твердженнями позивача, відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати, спожитого за Договором, природного газу на загальну суму 749 803 грн 85 коп.

Відповідно до п. 2 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРC) для визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ (АТ "Рівнегаз"). У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС, період, за який по об`єкту споживача визначається фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація), є календарний місяць.

Як вбачається зі змісту п. 6 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС, визначений Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передається Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для включення в місячний баланс природного газу по ГТС і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься скріншот з Інформаційної платформи Оператора ГТС, яким підтверджено, що обсяг газу спожитий Головним управлінням було включено в обсяг газу фактично поставленого Товариством, що відповідно виключає наявність у відповідача іншого постачальника у зазначений у позовній заяві період, а це січень-травень, 1-16 число червня 2021 року.

Відповідно до положень Кодексу ГТС, Реєстром споживачів постачальника є перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді (п. 5 глави 1 розділу і Кодексу ГТС).

Пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що постачальник має право визначити по споживачу в інформаційній платформі кінцеву дату постачання природного газу такому споживачу (з якої споживач буде виключений з Реєстру такого постачальника) та/або визначити періоди постачання природного газу такому споживачу.

Матеріалами справи підтверджено, що споживач з ЕІС-кодом 56XS000173YСН00Т (після реорганізації в управлінні ЕІС-код 56XS000181Y4М00І) з 02.01.2020 року по 16.06.2021 року був закріплений в Реєстрі пар споживачів постачальника 56XS101 ТзОВ "Рівнегаз Збут".

Після укладення відповідачем нового договору на постачання природного газу, та відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС з 17.06.2021 року відповідача було закріплено за постачальником - ТзОВ "Газенерго-Трейд".

За приписами розділу II Правил постачання природного газу, підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС- коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

За правилами п. 1 глави 1 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП N 2494 від 30.09.2015 р. комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Відтак, постачання природного газу здійснюється виключно через та за допомогою Інформаційної платформи Оператора ГТС. Інформаційна платформа є доступною для Постачальника природного газу та містить, зокрема, інформацію про період закріплення в Реєстрі постачальника того чи іншого споживача, а також про фактичне добове споживання природного газу та інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця. Постачальник отримує дані про фактичне споживання Споживачем природного газу не тільки від споживача та/або Оператора ГРМ, а і з Інформаційної платформи Оператора ГТС.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач споживав природний газ з ресурсу Товариства, згідно остаточних алокацій інформаційної платформи добового балансування Оператора ГТС в січні, лютому, березні, квітні, травні та за 1-16 число червня 2021 року.

Як було встановлено судом вище, позивач у січні - червні 2021року здійснив поставку природного газу, а відповідач прийняв поставлений природний газ. Відтак, у відповідача виник обов`язок провести з позивачем розрахунок за спожитий природний газ.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого газу не виконав, відтак станом на дату розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 749 803 грн 85 коп.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в сумі 749 803 грн 85 коп. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 37 108 грн 15 коп. на підставі пункту 6.2. зазначеного договору, 3% річних в розмірі 7 783 грн 14 коп. та інфляційних втрат в розмірі 29 359 грн 41 коп. на підставі ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 6.2. Договору сторонами було погоджено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день простроченого платежу.

Здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE суд встановив, що обґрунтований розмір пені становить 37 145 грн 14 коп., при заявленому - 37 108 грн 15 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає пеня у заявленому позивачем розмірі 37 108 грн 15 коп.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, суд, здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, вважає, що надані розрахунки позивача є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних в сумі 7 783 грн 14 коп. та інфляційних втрат в сумі 29 359 грн 41 коп. підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання відповідача по справі у відзиві на позовну заяву спростовуються матеріалами справи.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Рівненській області про стягнення заборгованості в сумі 824 054 грн 55 коп., з яких 749 803 грн 85 коп. - основний борг, 37 108 грн 15 коп. - пеня, 7 783 грн 14 коп. - три відсотки річних та 29 359 грн 41 коп. - інфляційні втрати є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У позовній заяві Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно яких позивач вказує, що поніс витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 12 360 грн 82 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 12 360 грн 82 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, буд. 24, ) 749 803 (сімсот сорок дев`ять тисяч вісімсот три) грн 85 коп. - основного боргу, 37 108 (тридцять сім тисяч сто вісім) грн 15 коп. - пені, 7 783 (сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн 14 коп. - три відсотки річних, 29 359 (двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн 41 коп. - інфляційних втрат та 12 360 (дванадцять тисяч триста шістдесят) грн 82 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28 вересня 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (33023, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, буд. 24);

3 - відповідачу (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд. 12).