ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" вересня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/452/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/452/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма УРОЖАЙ, с. Корнилівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю ТОМАШОНС, м. Мукачево про стягнення суми 275.862,96 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про стягнення суми 275.862,96грн., у тому числі 195.040,00 грн. основного боргу по оплаті вартості переданої продукції за Договором купівлі-продажу №1 від 16.02.2018, суму 1500,00 грн. за Договором надання послуг №17/01/19 від 17.01.2019 та суми 79.322,96 грн. за Договором купівлі-продажу №83 від 03.04.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання з оплати поставленого товару, та наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків.

25.06.2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/452/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 30.06.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повернута до суду 16.08.2021, з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз`яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВОВИРОБНИЧА ФІРМА «УРОЖАЙ» (далі - Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕКОВТОРСЕРВІС» (далі - Відповідач, Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 1 від 16.02.2018 року (далі Договір №1).

У відповідності до п.1.1. Договору № 1 Продавець передає у власність Покупця відходи, залишки полімерів та макулатури, який приймає і сплачує їх вартість на умовах даного Договору.

Розрахунки за вилучення відходів, залишків полімерів та макулатури проводяться за тарифами, що вказані в Додатку, який є невід`ємною частиною Договору. Термін проведення розрахунків становить 10 календарних днів з моменту передачі Покупцю відходів, залишків полімерів і макулатури та виставлення рахунку на оплату (п.п. 4.1, 4.4 Договору №1).

За умовами п.6.1 Договору №1, він набуває сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року. Якщо жодна зі сторін не заявила про розірвання даного договору за один місяць до закінчення строку дії, то договір вважається поновленим на наступний рік.

11.06.2018 р. було укладено Додаткову угоду № 1 та викладено п.4.4 Договору № 1 у наступній редакції: Оплата за відходи, залишки полімерів та макулатури, здійснюється на умовах 100% передоплати, шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури. Також змінено Додаток №2, яким з 11.06.2018 року змінено вартість переданого товару.

Додатковою угодою №2 сторони встановили можливість вчинення, підписання, укладання в електронному вигляді правочинів, додатків до договору.

16.09.2019 р. укладено Додаткову угоду №3. Змінено Додаток №2 яким з 16.09.2019 року змінено вартість переданого товару.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи на виконання умов договору поставки товару позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується видатковими накладними №УЦ100027945 від 30.04.2018 р. на суму 3 240,00 грн., №УЦ100029156 від 30.06.2018 р. на суму 13 982,40 грн., №УЦ100029969 від 20.07.2018 р. на суму 7154,40 грн., № УЦ100030949 від 28.08.2018 р. на суму 12 090,00 грн., № УЦ100032714 від 11.10.2018 р. на суму 5 265,00 грн., № УЦ1000З3186 від 23.10.2018 р. на суму 45 726,72 грн., № УЦ100034552 від 22.11.2018 р. на суму 7804,32 грн., № УЦ200000563 від 25.01.2019 р. на суму 81230,88 грн., № УЦ200000782 від 07.02.2019 р. на суму 4 946,40 грн., № УЦ200001495 від 26.02.2019 р. на суму 11707,20 грн., № УЦ200001435 від 28.02.2019 р. на суму 14 048,64 грн., № УЦ200001496 від 28.02.2019 р. на суму 4 552,80 грн., № УЦ2000016З9 від 20.03.2019 р. на суму 10 926,72 грн., № УЦ200002438 від 23.05.2019 р. на суму 5 073,12 грн., № УЦ200002439 від 23.05.2019 р. на суму 9 886,08 грн., № УЦ200002440 від 23.05.2019 р. на суму 2 211,36 грн., № УЦ200002485 від 24.05.2019 р. на суму 2 341,44 грн., № УЦ200002486 від 24.05.2019 р. на суму 8 455,20 грн., № УЦ200002938 від 12.07.2019 р. на суму 24 622,08 грн., № УЦ200002939 від 12.07.2019 р. на суму 12 926,59 грн., № УЦ200002940 від 12.07.2019 р. на суму 18 774,34 грн., № УЦ200002941 від 12.07.2019 р. на суму 23 814,17 грн., № УЦ200003431 від 01.08.2019 р. на суму 33 470,64 грн., № УЦ200003432 від 01.08.2019 р. на суму 15 З00,86 грн., № УЦ200003483 від 13.08.2019 р. на суму 19 126,08 грн., № УЦ20000З721 від 15.08.2019 р. на суму 5 235,00 грн., № УЦ200003747 від 15.08.2019 р. на суму 7 480,00 грн., № УЦ200003846 від 23.08.2019 р. на суму 5 268,24 грн., № УЦ200004854 від 07.10.2019 р. на суму 12 300,00 грн., № УЦ200005523 від 07.11.2019 р. на суму 1440,00 грн., № УЦ200005834 від 17.11.2019 р. на суму 3600,00 грн.

Усього було поставлено Товару по вказаним вище первинним документам на загальну суму 434 000,68 грн.

Згідно платіжних доручень від 19.10.18 р. № 98 на суму 50 000,00 грн., від 16.09.19р. № 158 на суму 50 000,00 грн., від 16.09.19 р. № 166 на суму 49 000,00 грн., від 18.10.19р. №223 на суму 12 300,00 грн., від 18.10.19 р. №225 на суму 17 660,68 грн. від 02.06.20 р. №713 на суму 60 000,00 грн. відповідачем було проведено часткову оплату на загальну, суму 238 960,68 грн.

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи відповідач в порушення умов договору, допустив прострочення з оплати отримано товару, у зв`язку з чим у нього утворився борг, сума якого за Договором № 1 на момент звернення позивача до суду становить 195 040,00 грн.

17 січня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір надання послу №17/01/19 від 17.01.2019 року (далі - Договір №17/01/19).

У відповідності до п.1.1. Договору 17/01/19 виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі №17/01/19 строку (в зимовий період 2019 року) надавати за плату послуги буксирування транспорту Замовника на найбільш проблемних ділянках автошляхів за несприятливих погодних умов. А замовник зобов`язується оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.3.1 Договору 17/01/19 вартість даного Договору №17/01/19 остаточно визначається шляхом підсумку вартості наданих послуг за цим Договором відповідно до підписаних сторонами видаткових накладних, та не може перевищувати 200 000,00 грн з ПДВ. Оплата послуг здійснюється протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт за результатами фактично наданих послуг.

Відповідно до п.3.2 Договору 17/01/19 здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін протягом 5 банківських днів після фактичного надання послуг. П.3.3 підписання Акту здавання-приймання наданих послуг представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

На виконання умов Договору №17/01/19, ТОВ «НФВ «Урожай» були надані відповідні послуги, виставлений рахунок на оплату. Сторонами 22.01.2019 року підписаний Акт виконаних робіт на суму 1500,00 грн.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору, Замовник не сплатив вартість наданих послуг протягом 10 банківських днів.

3 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВОВИРОБНИЧА ФІРМА «УРОЖАЙ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕКОВТОРСЕРВІС» укладено договір купівлі-продажу №83 від 03.04.2020 року (далі - договір №83).

У відповідності до п.1.1. Договору №83 Продавець передає у власність Покупця відходи (залишки полімерів), який приймає і сплачує їх вартість на умовах даного Договору.

Дата відвантаження, кількість переданих відходів (залишків полімерів) зазначається у виписаних Покупцем накладних, актах прийому-здачі та у видаткових накладних Продавця (п.2.1 Договору №83).

За умовами п. 4.1 Договору №83 розрахунки за вилучення відходів (залишків полімерів) проводяться за тарифами, що вказані в Додатку, який є невід`ємною частиною Договору №83.

Оплата за відходи (залишки полімерів) здійснюється на умовах 100% передоплати, шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця, на підставі рахунка-фактури. Термін проведення остаточних розрахунків становить 10 календарних днів з моменту передачі Покупцю відходів, залишків полімерів і макулатури та виставлення рахунку на оплату (п.п. 4.4, 4.5 Договору №83).

Відповідно до видаткових накладних від 08.04.2020р №УЦ200008379 на суму 11 760,00 грн., від 10.04.2020р. № УЦ200008443 на суму 9 600,00 грн., від 27.04.2020р №УЦ200008602 на суму 52 928,00 грн., від 21.05.2020р №УЦ200008818 на суму 5 034,96 грн. Всього на суму 79 322,96 грн.

Позивач вказує, що за вказаними видатковими накладними відповідачем оплата проведена не була.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься Гарантійний лист директора ТОВ« «УКРЕКОВТОРСЕРВІС» від 16.01.2019 р. та лист від 23.12.2019 р. №53 із зобов`язанням сплатити заборгованість.

Відповідачем було змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕКОВТОРСЕРВІС» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС». Також, було змінено юридичну адресу з: 19402, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський р-н, м. Корсунь-Шевченківський, вул. Суворова, буд. 29-В на: 89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Ужгородська, буд. 165 Д.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 28.04.2020 р. вручено представнику відповідача претензію №28/04-3 про оплату боргу в строк до 27 травня 2020 року.

06.04.2021р. позивачем надіслано відповідачу вимогу про погашення заборгованості в розмірі 275 862,96 грн. Однак вказані претензії, були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало приводом звернення позивача до суду, з позовною вимогою про стягнення суми 275 862,96 грн. основного боргу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 та глави 63 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар згідно видаткових накладних, за договором № 1 від 16.02.2018 р. та за договором №83 від 03.04.2020 р. внаслідок чого у товариства з обмеженою відповідальністю ТОМАШОНС, м. Мукачево виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 274 362,96 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

Станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у вищезазначеному розмірі. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 274 362,96 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того 17 січня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір надання послуг №17/01/19 від 17.01.2019 року.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до п.1.1. Договору 17/01/19 виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі №17/01/19 строку (в зимовий період 2019 року) надавати за плату послуги буксирування транспорту Замовника на найбільш проблемних ділянках автошляхів за несприятливих погодних умов, а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.3.1 Договору 17/01/19 вартість даного Договору №17/01/19 остаточно визначається шляхом підсумку вартості наданих послуг за цим Договором відповідно до підписаних сторонами видаткових накладних, та не може перевищувати 200 000,00 грн з ПДВ. Оплата послуг здійснюється протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт за результатами фактично наданих послуг.

На виконання умов Договору №17/01/19, ТОВ «НФВ «Урожай» були надані відповідні послуги, виставлений рахунок на оплату. Сторонами 22.01.2019 року підписаний Акт виконаних робіт на суму 1500,00 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань з вчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що замовник належним чином своїх грошових зобов`язань не виконав, вартість наданих йому послуг у визначений Договорами строк не оплатив.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань з надання послуг та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань, в частині повної оплати за надані послуги, підтверджені матеріалами справи, та строк оплати станом на момент розгляду справи настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 1500,00 грн. основного боргу.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма УРОЖАЙ, с. Корнилівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю ТОМАШОНС, м. Мукачево про стягнення суми 275.862,96 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС» (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вул. Ужгородська, будинок 165Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "УРОЖАЙ» (19421, Черкаська обл., Черкаський р-н, село Корнилівка, вул.Шкільна, будинок 4, код ) суму 275 862,96 грн. (двісті сімдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 96 коп.), а також суму 4 137,94 грн. (чотири тисячі сто тридцять сім гривень 94 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.09.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі