ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Херсон Справа № 923/1804/14 (923/563/21)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., за участю секретаря судового засідання Кудак М.І. розглянувши справу

за позовом: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до Відповідача: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", , вул. Адмірала Макарова, 203, м. Херсон

про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 260 999,45 грн.

в межах справи за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА" (місцезнаходження - м.Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд. 1-Ж, )

до Боржника: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (місцезнаходження - м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, )

про банкрутство

за участю представників:

від позивача: адвокат Яковенко О.В., ордер серії ОД №594405 від 26.05.2021р.

від відповідача: адвокат Сапіга Д.П., ордер серії ХС №105535 від 12.05.2021р.

в с т а н о в и в :

До Господарського суду 23.04.2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивача) до Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (відповідач) про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в сумі 32394,25 грн та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 11.06.2020 по 07.04.2021 в розмірі 228605,24 грн.

Враховуючи, що ухвалою від 24.12.2014 порушено провадження та розглядається справа № 923/1804/14 про банкрутство Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", зазначений позов підлягає розгляду в межах справи про банкрутство.

Відповідно до приписів ст.7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати, спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, спори щодо інших вимог до боржника.

Розпорядженням керівника апарату, у зв`язку із відпусткою судді Пінтеліної Т.Г. та надходженням позовної заяви, за якою відповідачем є суб`єкт господарювання стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 923/1804/14, яка відповідно до протоколу розподілена судді Пригузі П.Д.

Ухвалою від 26.04.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 21 травня 2021 року на 10:30 год.; Відповідачу, в строк до 12.05.2021 подати суду письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують направлення відзиву і доданих до нього доказів позивачу; Позивачу запропоновано в строк до 20.05.2021 надати відповідь на відзив відповідача.

Після виходу судді Пінтеліної Т.Г. з відпустки розпорядженням керівника апарату суду справа № 923/1804/14 була повернута до її провадження, у зв`язку з чим, протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.05.2021 справа № 923/1804/14(923/563/21) була також передана у її провадження.

Відповідач 19.05.2021 подав до суду відзив на позовну заяву.

У зв`язку з першою неявкою представників сторін у судове засідання, підготовче засідання ухвалою від 21.05.2021 було відкладено на 22.06.2021 на 10:00 (з врахуванням ухвали про виправлення від 07.06.2021).

Позивачем 26.05.2021 подано до суду відповідь на відзив та заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 16.06.2020 по 11.05.2021 в розмірі 227228,10 грн та покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою від 22.06.2021 суд відклав розгляд справи у підготовчому провадженні, призначивши підготовче засідання на 14.07.2021, витребував у відповідача копії наказів про прийняття на роботу за сумісництвом та звільнення з роботи ОСОБА_1 ; довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати ОСОБА_1 ; довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_1

24.06.2021 до суду надійшли доповнення до відповіді на відзив.

12.07.2021 Відповідачем подано до суду клопотання про зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою від 14.07.2021 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 03.08.2021 об 11:00 год.

Представником позивача 29.07.2021 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якому просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 16.06.2020 по 11.05.2021 в розмірі 219 182,70 грн.

За результатами судового засідання 03.08.2021 суд задовольнив клопотання представника відповідача та оголосив перерву до 17.08.2021 до 14:30 год.

Відповідачем 17.08.2021 подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні 17.08.2021.

В судовому засіданні 26.08.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача суд оголосив перерву до 16.09.2021.

За результатами судового засідання 16.09.2021 суд видалився до нарачої кімнати для прийняття рішення по справі. Після виходу з нарадчої кімнати 17.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача:

В період з січня 2019 року по 10 червня 2020 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом у AT «Таврійська будівельна компанія» на посаді налагоджувальних контрольно-вимірювальних приладів і автоматизації - електромонтажник черговий 6 розряду, за що йому нараховувалась заробітна плата, що підтверджується даними у індивідуальній відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), наданою Пенсійним фондом України станом на 28.08.2020.

У зв`язку з несвоєчасною виплатою роботодавцем заробітної плати ОСОБА_1 звільнився 10.06.2020 року в порядку п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Всупереч вимог ст. 116 КЗпП України на день звільнення ОСОБА_1 не виплачено суму нарахованої заробітної плати за період квітень - червень 2020 року в сумі 80971,19 грн., у тому числі:

- за лютий 2020 року - 17815,25 грн.,

- за березень 2020 року - 18684,80 грн.,

- за квітень 2020 року - 23843, 98 грн.,

- за травень 2020 року - 18159,01 грн.

- за червень 2020 року - 2468,15 грн.

Восени 2020 року AT «Таврійська будівельна компанія» частково погасило заборгованість по заробітної платі ОСОБА_1 в розмірі 48576,94грн.

Станом на 07.04.2021 року за розрахунками позивача заборгованість AT «Таврійська будівельна компанія» по виплаті заробітної плати становить 32394,25 грн., у тому числі:

- за квітень 2020 року - 11767,09грн.;

- за травень 2020 року - 18159,01 грн.

- за червень 2020 року - 2468,15 грн.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до AT «Таврійська будівельна компанія» з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі, але станом на дату звернення з позовом до суду грошові кошти у повному обсязі не виплачені.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 у день звільнення всіх сум, що належать йому, AT «Таврійська будівельна компанія» повинно виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Адвокатом Салтан Р.В. на адресу AT «Таврійська будівельна компанія» було направлено запит від 18.11.2020р. №1 щодо надання інформації та документів стосовно роботи ОСОБА_1 в AT «Таврійська будівельна компанія», а саме: копій наказів про прийняття на роботу за сумісництвом та звільнення з роботи ОСОБА_1 ; довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати ОСОБА_1 ; довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 .

Запит адвоката було отримано відповідачем 23.11.2020р., що підтверджується даними AT «Укрпошта», однак відповідь на запит адвоката не надходило, тому розмір середнього заробітку, який підлягає виплаті, розрахований позивачем виходячи з даних індивідуальної відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціальною страхування (форма ОК-5), та складає 688,57 грн. на день.

Таким чином, позивач вважає, що AT «Таврійська будівельна компанія» повинна виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку за період з 11.06.2020р. по 07.04.2021р. включно в розмірі 228605,24 грн. (688,57 грн. * 332 дня).

Відповідно до п. 9 ст. 162 ГПК України позивачем зазначено, що у зв`язку з розглядом даної позовної заяви ОСОБА_1 поніс судові витрати в сумі 3429,08 (судовий збір) та витрати на професійну правничу допомогу в 5850,00 грн.

У відповіді на відзив, не погодившись із твердженням відповідача, що позивач не звертався до нього з вимогами про стягнення, позивач зазначає, що ним 10.12.2020 було подано позовну заяву до Херсонського міського суду Херсонської області із аналогічними позовними вимогами. В ході розгляду справи № 766/20072/20, за клопотанням АТ "Таврійська будівельна компанія" було закрито провадження у справі, у зв`язку з розглядом в Господарському суді Херсонської області справи про банкрутство.

У зв`язку з виплатою відповідачем позивачу заборгованості по заробітній платі, 26.05.2021 позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог.

З урахуванням дати проведення остаточного розрахунку по заробітній платі та з врахуванням наданої відповідачем довідки № 199-1/04 від 08.07.2021 про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , позивач своєю заявою про уточнення позовних вимог від 29.07.2021 просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 16.06.2020 по 11.05.2021 (останній платіж по зарплаті) в розмірі 219 182,70 грн (330 дн. х 664,19 грн.).

Позиція відповідача:

Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції у відзиві зазначає наступне.

1. Щодо заявленої вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати за період лютий 2020р. - червень 2020р. в розмірі 80971,19 грн. відповідач зазначає, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надається форма ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу видану ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Херсонській області, відповідно до якої відображено відомості за спірний період лютий 2020р - червень 2020 року на загальну суму 80971,19грн. До зазначених сум включено прибутковий податок з громадян й інші обов`язкові платежі.

Відповідно до інструкції Довідки ОК-5 - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб. Довідка формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить, зокрема, дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків.

Відомості до цього реєстру заносять зі звітності з ЄСВ, поданої платниками єдиного внеску до територіальних органів ДФС, а ПФУ завантажує персональні дані до реєстру застрахованих осіб, який є складовою Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На вимогу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» забезпечується обмін інформацією з Держреєстру між ПФУ, ДФС і фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому, якщо страхувальник випадково припустився помилок у звітності з ЄСВ, їх треба обов`язково виправляти. Адже саме інформацію, завантажену до реєстру застрахованих осіб із таблиць 5 і 6 Форми № Д4, використовують фахівці робочих органів Фонду соцстраху під час контролю правильності розрахунку виплат.

Норма ст. 67 Конституції України покладає обов`язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Тобто, при виплаті заробітної плати, відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Відповідно до розрахунку заборгованості з заробітної плати AT «Таврійська будівельна компанія», відповідач нарахував позивачу заробітну плату за лютий 2020 року - червень 2020року в загальному розмірі 80971,19грн. (з них утримано прибуткового податку з громадян (18%) в розмірі 14574,82 грн. та військового збору (1,5%) в розмірі 1214,57грн., отже заробітна плата з врахування утримання зазначених податків складає 65181,80грн.

Відповідно до відомостей розподілу виплат AT «Таврійська будівельна компанія» 19.01.2021р.та 11.05.2021р. позивачу виплачено нараховану заробітну плату в повному розмірі 65181,80 грн.

2. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з боржника середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 228605,24 грн відповідач зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 зазначеного кодексу).

Тобто, за вказаними приписами закону визначений певний порядок остаточних розрахунків роботодавця з працівником при його звільненні, зокрема, або в день звільнення або якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиконання роботодавцем вказаних вимог законодавцем передбачений певний вид відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідач стверджує, що позивач не звертався до нього з вимогами про стягнення належних йому при звільненні сум, і у нього не виникло обов`язку з ним розраховуватись, а відповідно і підстав для стягнення суми середнього заробітку за заявлений позивачем період не вбачається.

Отже, в день звільнення 15.06.2020 року позивач не виконував роботу у відповідача, тобто не працював і відповідно відповідальність відповідача за порушення строку такого розрахунку, що полягає в сплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виникає з наступного дня після такого звернення.

Доказів звернення позивача до відповідача з відповідними вимогами матеріали справи не містять. В зв`язку з чим, вважаємо, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 228605,24 грн. за період з 11.06.2020р. по 07.04.2021року задоволенню не підлягають.

При цьому відповідач зазначає, що звернення позивача до господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку 26.04.2021року є нічим іншим ніж вимогою до відповідача щодо проведення з ним остаточного розрахунку належних йому при звільненні сум.

Зазначеної позиції дотримується і Верховний суд у складі колегії судів Касаційного господарського суду у справі № 910/24323/16 від 21.07.2020р. та Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27.01.2020 року по справі № 682/3060/16-ц.

Так, в зазначеній постанові вказано, що звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 Кодексу законів про працю України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач не звертався до відповідача з вимогами про стягнення належних йому при звільненні сум за період з 15.06.2020 року по 26.04.2021р., у відповідача відповідно не виникло обов`язку з ним розраховуватись і тільки при зверненні з позовною вимогою до суду 26.04.2021р. ним була заявлена така вимога, відтак підстав для стягнення суми середнього заробітку за заявлений позивачем період не вбачається.

Крім цього, позивачем в позовній заяві безпідставно наводиться розрахунок середньоденного заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з з 11.06.2020 року по 26.04.2021р в розмірі 228605,24 грн. з урахуванням ПДФО та військовим збором.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

З врахуванням наданих суду пояснень та обґрунтувань відповідач просить суд зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку та розмір витрат позивача на правничу допомогу.

Мотивувальна частина рішення:

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами наказом № 19к/зв припинено трудові відносини та звільнено 15.06.2020 з посади налагоджувальника КВПіА ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України - за згодою сторін. ОСОБА_1 15.06.2020 ознайомлений з наказом, про що свідчить його підпис (а.с.36).

Під час розгляду справи відповідачем у повному обсязі погашено заборгованість перед ОСОБА_1 із виплати заробітної плати, що призвело до зменшення розміру позовних вимог.

Позивач вважає, що оскільки згідно наказу його звільнено 15.06.2020, то цей день вважається робочим днем, і що він в цей день працював та був на роботі, а відповідач не розрахувався з ним в цей день по усім належним йому коштам, тому відповідач зобов`язаний сплачувати середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні починаючи з наступного робочого дня за днем звільнення до дня проведення повного розрахунку.

Наполягаючи на вимозі про сплату середнього заробітку за затримку розрахунку, позивач просить суд стягнути його за період з 16.06.2020 (наступна день після звільнення) по 11.05.2021 (день повного розрахунку із заробітної плати). Після надання відповідачем довідки № 199-1/04 від 08.07.2021 про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , позивач своєю заявою про уточнення позовних вимог від 29.07.2021 просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 219 182,70 грн (330 дн. х 664,19 грн.).

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 15.06.2020 не був на роботі, на підтвердження чого суду надано належним чином засвідчену копію табеля обліку робочого часу. (а.с.37)

Суд вважає, що допустимим доказом того, чи працював позивач в день звільнення може бути лише табель обліку робочого часу.

Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 зазначеного кодексу).

На час звільнення ОСОБА_1 відповідач мав заборгованість із виплати заробітної плати, що не заперечувалось сторонами, а повний розрахунок був проведений під час розгляду даної справи 11.05.2021.

В обґрунтування заявлених позивачем строків стягнення з відповідача суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, позивачем не надано суду допустимих доказів, що ним пред`являлась вимога 15.06.2021.

Відповідач вважає допустимим доказом звернення з вимогою до працедавця є звернення до Господарського суду Херсонської області із даним позовом, тобто 23.04.2021.

В той же час, в матеріалах справи (а.с. 79-79) міститься копія ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 23.03.2021 по справі № 766/20072/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ "Таврійська будівельна компанія" про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. З тексту ухвали вбачається, що 10 грудня 2020 позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Отже, остаточних розрахунків роботодавця з працівником здійснюється при його звільненні, зокрема, або в день звільнення або якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиконання роботодавцем вказаних вимог законодавцем передбачений певний вид відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки позивачем не надано іншого належного доказу його звернення до відповідача про стягнення належних йому при звільненні сум, суд вважає, що дата первинного звернення до місцевого суду є нічим іншим, як вимогою до відповідача щодо проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2020 в справі № 910/24323/16.

У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. (Правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц).

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмові пояснення відносяться до письмових доказів, в розумінні статті 73 ГПК України.

Згідно частини 1 статті 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.12.2020 по 11.05.2021, що становить 152 дня.

Відповідно до довідки наданої відповідачем № 199-1/04 від 08.07.2021 (а.с. 97) встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 664,19 грн.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 100 956,88 грн (152 дня х 664,19 грн).

Розподіл судових витрат:

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1-516к від 13.04.2021 в сумі 3 429,10 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5850,00 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки судом присуджено до стягнення 100 956,88 грн, що складає 44,16% співвідношення заявленої до стягнення суми та задоволеної судом.

Отже, суд задовольняє частково заявлені вимоги по стягненню судових витрат з відповідача, а саме: 1514,28 грн судового збору та 2 583,36 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (адреса: 73011, м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.12.2020р. по 11.05.2021 року в розмірі 100 956,88 грн. ( Сто тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 88 копійок), 1514,28 грн (Одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 28 копійок) витрат зі сплати судового збору та 2583,36 грн (Дві тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні 36 копійок) витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті заявлених вимог - відмовити.

4. Рішення надіслати учасникам провадження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено і підписано 27.09.2021 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна