РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021Справа № 910/11154/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТОР І КО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейді сейф"

про стягнення 45 171,60 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астор і Ко» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейді Сейф» стягнення 45 171,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поставив на адресу відповідача товар та здійснив надання послуг на загальну суму 45171,60 грн, що підтверджується видатковими накладними №6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021 та актами надання послуг №№6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 45 171,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Астор і Ко» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви надати докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі - 2 270,00 грн. за платiжними реквiзитами для перерахування судового збору за подання позову до Господарського суду міста Києва.

21.07.2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, з огляду на те, що у справі № 910/11154/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з видаткових накладних № 7038 від 29 квітня 2021 року, № 7039 від 29 квітня 2021 року, № 6922 від 28 квітня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Астор і Ко» (постачальник) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейді Сейф» (покупець) прийняло товар: БСГ В25Р2F200W6 на загальну суму 39268,80 грн з ПДВ. Зазначені видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Також, позивачем було надано відповідачу транспортні послуги на загальну суму 5902,80 грн, що підтверджується Актами надання послуг № 7038 від 29 квітня 2021 року, № 7039 від 29 квітня 2021 року, № 6922 від 28 квітня 2021 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

За змістом ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дослідивши обставини щодо правової природи правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про укладення сторонами договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із Претензією Вих. № 1706/1-21 від 17 червня 2021 р щодо необхідності сплати заборгованості у розмірі 45 171,60 грн протягом семи днів від дати отримання претензії.

Однак, як зазначає позивач та не спростовує відповідач, зобов`язання щодо сплати заборгованості відповідачем виконані не були.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він поставив на адресу відповідача товар та здійснив надання послуг на загальну суму 45171,60 грн, що підтверджується видатковими накладними №6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021 та актами надання послуг №6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 45 171,60 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до видаткових накладних № 7038 від 29 квітня 2021 року, № 7039 від 29 квітня 2021 року, № 6922 від 28 квітня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Астор і Ко» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейді Сейф» прийняло товар: БСГ В25Р2F200W6 на загальну суму 39268,80 грн з ПДВ.

Також, позивачем було надано відповідачу транспортні послуги на загальну суму 5902,80 грн, що підтверджується Актами надання послуг № 7038 від 29 квітня 2021 року, № 7039 від 29 квітня 2021 року, № 6922 від 28 квітня 2021 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача із Претензією Вих. № 1706/1-21 від 17 червня 2021 р щодо необхідності сплати заборгованості у розмірі 45 171,60 грн протягом семи днів від дати отримання претензії.

З наданих позивачем доказів убачається, що претензію було вручено відповідачу 25.06.2021, за таких обставин, строк сплати заборгованості за поставлений товар та надані транспортні послуги у розмірі 45 171,60 грн є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача на загальну суму 45171,60 грн відповідно до видаткових накладних №6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021 та актів надання послуг №№6922 від 28.04.2021, №7039 від 29.04.2021, №7038 від 29.04.2021, разом з тим, відповідачем не надано доказів сплати вартості отриманого товару та наданих транспортних послуг, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі - 45171,60 грн, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейді Сейф» (03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 3, офіс 35; ідентифікаційний код: 42536583) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астор і Ко» (08202, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 152; ідентифікаційний код: 39812547) заборгованість у розмірі 45 171 (сорок п`ять тисяч сто сімдесят одну) грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева