РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2021Справа № 910/7420/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7420/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Владіфуд"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

07 травня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" (позивач) надійшла позовна заява б/н б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю "Владіфуд" (відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року у справі № 910/7420/21 позовну заяву б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" за адресою: 29019, м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 42/1, офіс 4, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 362 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 18.05.2021 року у справі № 910/7420/21 знаходиться у точці видачі/доставки - 27.05.2021 року.

31 травня 2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" надійшла заява б/н від 25.05.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7420/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Владіфуд" за адресою: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, яка вказана в позовній заяві та за адресою: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 86, яка відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштові відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не були вручені відповідачу та були повернуті до суду «вибув» - 07.06.2021 року та «за закінченням терміну зберігання» - 06.09.2021 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 03.06.2021 року у справі № 910/7420/21 є 06.09.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 21.09.2021 року (включно), виходячи з дати неотримання ухвали суду за адресою місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" (надалі - позивач, новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аструм Секьюріті» (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 1-04/20 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги (зобов`язання), що належить первісному кредитору, яке складає 50 000,00 грн., що виникло після перерахування первісним кредитором з свого рахунку на рахунок ТОВ «Владіфуд» (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10) (боржник), що підтверджується випискою з банку по рахунку НОМЕР_1 з 06.02.2020 до 06.02.2020.

За умовами п. 1.2. договору новий кредитор одержує право, замість первісного кредитора, вимагати від боржника належного виконання зобов`язання в сумі, вказаній у п. 1.1. цього договору.

В п. 2.1. договору визначено, що підписанням цього договору первісний кредитор підтверджує, що письмовий договір поворотної фінансової допомоги № 0502/1 від 05.02.2020 року у нього відсутній.

За актом прийому-передачі від 20.04.2020 року до договору первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв виписку по рахунку НОМЕР_1 з 06.02.2020 до 06.02.2020.

З виписки по рахунку НОМЕР_1 з 06.02.2020 до 06.02.2020 вбачається, що 06.02.2020 року ТОВ «Аструм Секьюріті» перерахувало на рахунок ТОВ «Владіфуд» 50 000,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги № 0502/1 від 05.02.2020 року.

Судом встановлено, що 30.03.2021 року новий кредитор звернувся до відповідача з вимогою № 194 від 29.03.2021 року, в якій просив у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги перерахувати 50 000,00 грн. на рахунок нового кредитора. Факт направлення вказаної вимоги підтверджується фіскальним чеком від 30.03.2021 року, накладною № 313 та описом вкладення у конверт.

Відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання по поверненню коштів, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 50 000,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вже було встановлено судом вище, 20.04.2020 року між позивачем, як новим кредитором, та ТОВ «Аструм Секьюріті», як первісним кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги № 1-04/20, відповідно до п. 1.1. якого, первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги (зобов`язання), що належить первісному кредитору, яке складає 50 000,00 грн., що виникло після перерахування первісним кредитором з свого рахунку на рахунок ТОВ «Владіфуд» (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10) (боржник), що підтверджується випискою з банку по рахунку НОМЕР_1 з 06.02.2020 до 06.02.2020.

За приписами ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Тобто, за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам частині 1 статті 516 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 року № 910/6098/14 (3-43гс15).

Договір відступлення права вимоги № 1-04/20 від 20.04.2020 року не визнаний судом недійсним, доказів наявності будь-яких спорів щодо оскарження зазначеного договору сторонами не надано.

Враховуючи встановлену ст. 204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності договору відступлення права вимоги, суд вважає її належною у розумінні ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За загальним правилом діючого законодавства, згода боржника на відступлення права грошової вимоги не потрібна, оскільки діє презумція по якій в будь-якому випадку зобов`язання має бути виконано. Тому, вказівка кредитора про необхідність виконання зобов`язання іншій особі є для боржника обов`язковим.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань ні новому, ні первісному кредитору.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Владіфуд" (ідентифікаційний код 42935058, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 86) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова група "Гранд опт торг" (ідентифікаційний код 43260538, адреса: 29019, м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 42/1, офіс 4) грошові кошти: заборгованості - 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) та судовий збір - 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.09.2021р.

Суддя О.В. Котков