номер провадження справи 27/42/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.09.2021 Справа № 908/1834/21

м. Запоріжжя Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Камаєвій О.М., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод підйомно-транспортних машин (69014 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 54, ідентифікаційний код юридичної особи 31888210)

до відповідача: Приморської міської ради Приморського району Запорізької області (725102 Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Центральна, буд. 7, ідентифікаційний код юридичної особи 20485360)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ГІВАРА (69083 м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. 53, ідентифікаційний код юридичної особи 20482538)

про спір немайнового характеру

за участю

представника позивача: Петренко О.В., наказ № 26/07-19-к від 26.07.2019

представник відповідача: Пироговська Ю.В., дов. № 02-25/5640 від 23.09.2021, Візірська В.В., дов. № 02-25/5647 від 24.09.2021

представник третьої особи: Железняк А.В., ордер Ар № 1060612 від 23.09.2021

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Завод підйомно-транспортних машин до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області про:

- визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії восьмого скликання Приморської міської ради Приморського району Запорізької області № 39 від 30 жовтня 2018 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (замовник: ТОВ Гівара; м. Приморськ, вул. Курортна, 13а; будівництво та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення) з моменту його прийняття;

- визнання недійсним договору оренди землі № 314 від 12 листопада 2018 року, укладений між Приморською міською радою Приморського району Запорізької області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Гівара (), з моменту його вчинення;

- припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :12:001:0029, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 248, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2018 за номером запису про інше речове право 29086727;

- зобов`язання Приморську міську раду Приморського району Запорізької області відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом об`єднання двох земельних ділянок: земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0030 за адресою: Запорізька область, Приморський район, місто Приморськ, вулиця Курортна, 13, та земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0029 за адресою: Запорізька область, Приморський район, місто Приморськ, вулиця Курортна, 13, а, в одну земельну ділянку за адресою: Запорізька область, Приморський район, місто Приморськ, вулиця Курортна, 13.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1834/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

У позовній заяві позивач просив суд залучити до участі у справі третю особу - Товариство з обмеженою відповідальністю ГІВАРА.

Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1834/21, присвоєно справі номер провадження 27/42/21, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ГІВАРА. Підготовче судове засідання призначено на 28.07.2021.

28.07.2021 судом проведено підготовче судове засідання у справі № 908/1834/21.

Ухвалою від 28.07.2021, на підставі ст. 177 ч. 3 ГПК України строк підготовчого провадження продовжено до 29.09.2021, відповідно до ст. 183 ПК України, засідання відкладено на 02.09.2021.

Ухвалою суду від 02.09.2021 підготовче засіданні на підставі ст. 183 ПК України було відкладено на 27.09.2021.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Технічна фіксація здійснюється на комплексі "Акорд". Проведено перевірку комплексу, комплекс працездатний.

Судом з`ясовано у представників сторін про наявність заяв чи клопотань.

Представниками сторін будь яких заяв чи клопотань процесуального характеру не заявлено.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив в повному обсязі. Просив суд відмовити у задоволенні позову, на підставах викладених у відзиві.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача та надав усні пояснення щодо залучення Товариство з обмеженою відповідальністю ГІВАРА саме у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а не відповідачем у справі. Письмових пояснень третьою особою по суті заявлених позовних вимог не надано.

Частиною першою статті 116 ГПК України регламентовано, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 р. розділ X Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

На засіданні Кабінету Міністрів України 20 вересня 2021 року прийнято рішення про продовження адаптивного карантину та режиму надзвичайної ситуації до 31 грудня 2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини 1 статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Згідно зі ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоровґя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини с головним обов`язком держави.

Україна є членом Всесвітньої організації охорони здоров`я - спеціалізованої установи ООН, яка 12.03.2020 року оголосила про початок пандемії COVID-19 (http://www.euro.who.int/ru/health-topics/health-emergencies/coronavirus-covid 19/news/news/2020/3/who-announces-covid-19-outbreak-a-pandemic).

Статтею 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб передбачено, що карантин встановлюється та скасовується Кабінетом Міністрів України.

Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Статтею 50 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Здійснення правосуддя суддями у відкритих судових засіданнях з безпосередньою участю сторін процесу в умовах оголошення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, створює загрозу для життя та здоров`я суддів і учасників судових засідань.

Водночас, згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено статтею 55 Конституції України та розвинуто статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року як право на справедливий суд. Статтею 64 Конституції передбачено, що права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У Конституції наголошується, що право на справедливий суд не може бути обмежене в умовах воєнного та надзвичайного стану.

З огляду на викладене, право на справедливий суд не може бути обмежене, проте при встановленні справедливого балансу між правом особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля та правом на справедливий суд переважає природне право осіб на життя та безпечне довкілля, обов`язок щодо забезпечення якого покладено на державу Україна.

Разом з цим, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ч. 2 ст. 3 ГПК України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, норми ГПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст. 2 ГПК України).

Враховуючи, що розгляд Господарським судом справи здійснювався в умовах карантину відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, з якого вбачається, що даним пунктом передбачено умову, згідно якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк реалізації учасниками прав автоматично продовжується на строк дії такого карантину, а оскільки карантин введено в Україні до 31.12.2021 через спалах у світі коронавірусу, то з метою забезпечення безпеки учасників справи, що у даному випадку має пріоритет у порівнянні із проведенням судового засідання у справі, суд вважає за можливе продовжити строк розгляду справи відповідно до Конвенції.

За змістом ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Представники сторін повідомлені під письмову розписку, яка міститься в матеріалах справи, про час та місце проведення судового засідання.

За таких обставин, суд продовжує строк підготовчого провадження, з урахуванням карантинних заходів та відкладає розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 42, 46,50,182,183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Продовжити строк розгляду справи № 908/1834/21 відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

2. Відкласти підготовче провадження.

3. Засідання суду призначити на 01 листопада 2021 о 12 год. 00 хв.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Запорізької області за адресою: 69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4, корпус 2, кабінет № 116.

Телефон гарячої лінії господарського суду Запорізької області: .

4. Явку учасників судового процесу визнати обов`язковою (у разі направлення у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі документи, що підтверджують повноваження представника відповідно до вимог ст. 60 ГПК України).

5. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

6. Зобов`язати позивача надати докази в обґрунтування своїх позовних вимог (оригінали для огляду, копію завірені належним чином до справи).

7. Зобов`язати відповідача надати докази в обґрунтування своїх заперечень ( оригінали для огляду, належним чином завірені копії до справи).

8. Запропонувати 3-особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надати суду письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

9. Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу (п. 1); зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п. 2); неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин (п. 3); невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк (п. 4); порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу (п. 5).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова