ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

23 вересня 2021 року м.Тернопіль Справа № 921/456/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув заяву без номеру від 27.08.2021 (вх.№7146 від 02.09.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА, м.Київ, подану адвокатом Герасимик Богданом Валерійовичем

про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН, м. Тернопіль

про стягнення 295342,95грн

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами у зв`язку з відсутністю сторін.

Зміст поданої заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА, м.Київ звернулося 27.08.2021 (згідно відтиску календарного штемпеля 52-го відділення поштового зв`язку м.Києва на поштовому конверті відправлення №480) до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номеру від 27.08.2021 (вх.№7146 від 02.09.2021) про відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом судом даної справи в розмірі 25539,12грн, а також 128,00грн поштових витрат.

Заперечення відповідача з приводу поданої заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву чи заперечень щодо поданої позивачем заяви.

Вирішення процесуальних питань.

Ухвалою суду від 06.09.2021 розгляд заяви без номеру від 27.08.2021 (вх.№7146 від 02.09.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.09.2021.

Позивачем на виконання ухвали суду від 06.09.2021 долучено до справи Акт виконаних робіт №000301 від 30.07.2021. Представник позивача у судове засідання не з`явився, а згідно поданого 09.09.2021 клопотання без номеру від 09.09.2021 (вх.№7512) просив судове засідання проводити без його участі.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки та їх поважність не повідомив. Поштове відправлення №556 від 06.09.2021, яким на зареєстровану адресу місця знаходження ТОВ МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН (вул.Подільська, 46, м.Тернопіль, 46400) надсилалася ухвала суду від 06.09.2021, відділенням поштового зв`язку повернуто не врученим із зазначенням причини «за закінченням встановленого терміну зберігання» (результати відстеження поштового пересилання долучено до матеріалів справи).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала про вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно для підготовки до участі в розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії (ч.4 ст.120 ГПК України).

Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. Отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Аналогічні висновки наведено постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18), а також в ухвалі Касаційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №921/230/19.

Наведене свідчить про вжиття судом достатніх заходів, визначених процесуальним законом, для належного повідомлення сторони відповідача про розгляд господарським судом заяви про відшкодування судових витрат.

Обставини справи.

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/456/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛКО УКРАЇНА», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН», м.Тернопіль, про стягнення 256595,00грн боргу, 15762,20грн інфляційних нарахувань, 3830,96грн 3% річних та 19154,79грн пені у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати переданого йому у власність товару на підставі договору поставки №121-07/1118 від 10.11.2018.

Позовну заяву від імені ТОВ «ТЕЛКО УКРАЇНА» підписано адвокатом Герасимиком Б.В., який діяв на підставі рамкового договору №108-ВА від 31.03.2021 та виданого 07.07.2021 на його підставі Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ТЕФФІ» ордеру серії АС №1021630.

У позовній заяві позивачем було визначено орієнтовний розмір судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку з судовим розглядом даного господарського спору, а саме 30328,71грн, з яких 4430,15грн - сума сплаченого судового збору та 25898,56грн - витрат на професійну правничу допомогу.

За результатом вирішення спору судом 26.08.2021 року винесено ухвалу про закриття провадження у справі:

- в частині вимог про стягнення 256595,00грн боргу - на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України - у зв`язку з відсутністю предмету спору;

- в частині вимог про стягнення 15762,20грн інфляційних нарахувань, 3830,96грн 3% річних та 19154,79грн пені - на підставі п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом прийнято відмову ТОВ «ТЕЛКО УКРАЇНА» від позову, викладену в заяві без номеру від 25.08.2021 (вх.6915 від 26.08.2021).

Також, судом в ухвалі про закриття провадження у справі вирішено питання щодо розподілу судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме:

- в частині позовних вимог про стягнення 256595,00грн, судовий збір у розмірі 3848,92грн (256595х1,5%) покладено на відповідача у справі;

- в частині вимог про стягнення 15762,20грн інфляційних нарахувань, 3830,96грн 3% річних та 19154,79грн пені (всього 38747,95грн) позивачу повернуто з Державного бюджету України 50% судового збору, що становить 290,62грн, зважаючи на відмову від позову в цій частині вимог, та, відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо покладення на відповідача 50% судового збору, сплаченого за подання позову в частині вимог щодо яких судом прийнято відмову від заявлених вимог з посиланням на норми частини 3 статті 130 ГПК України.

27.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА звернулося до господарського суду із заявою без номеру від 27.08.2021 (вх.№7146 від 02.09.2021) про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом судом справи в сумі 25539,12грн, а також 128,00грн витрат, понесених на відправку поштової кореспонденції.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на п.4.1 договору №108-ВА про надання юридичних послуг від 31.03.2021, укладеного між ТОВ «Телко Україна» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ТЕФФІ», згідно якого вартість послуг (гонорар) фірми визначається сторонами у Завданнях до цього договору. Позивач вказує, що у завданні №9 сторонами визначено обсяг послуг, які будуть надаватися Фірмою, а вартість та порядок їх оплати визначено у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу фактично наданих послуг, а саме: гривневий еквівалент 800 євро за офіційним курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку (станом на 07.07.2021 становить - 32,3732грн за 1 Євро), що становить 25898,56грн.

Мотиви, з яких виходить суд, постановляючи дану ухвалу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За приписами ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 31.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ТЕФФІ» (фірма) та ТОВ «Телко Україна» (клієнт) укладено Рамковий договір №108-ВА про надання юридичних послуг (далі - Рамковий договір), відповідно до п.1.1 якого фірма зобов`язалася надавати юридичні послуги (далі - послуги), а клієнт, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язався оплачувати надані послуги.

За умовами п.1.2 Рамкового договору обсяг послуг по кожному окремому проекту може узгоджуватися сторонами, виходячи з отриманих фірмою письмових запитів /завдань/ доручень клієнта (надалі - замовлення) у порядку, визначеному цим договором.

Вартість послуг (гонорар) фірми за цим договором визначається сторонами у замовленнях до цього договору (п. 4.1 Рамкового договору).

Відповідно до Завдання №9 до Рамкового договору сторонами договору погоджено обсяг послуг, які надаються фірмою клієнту, а саме: здійснення юридичного аналізу документів, наданих клієнтом; уточнення необхідної інформації та запит додаткових документів (за необхідності); підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН та направлення її до суду першої інстанції за належною підсудністю; супроводження судового процесу до набрання чинності рішенням суду першої інстанції.

У розділі «Плата за послуги» Завдання №9 сторонами погоджено, що за надані послуги клієнт сплачує фірмі фіксований гонорар в розмірі 800,00Євро в гривневому еквіваленті за курсом гривні до євро, встановленим НБУ на момент виставлення Фірмою рахунку до оплати.

Позовну заяву від імені ТОВ «Телко Україна» підписано представником позивача - адвокатом Герасимиком Богданом Валерійовичем, на підтвердження повноважень якого до позовної заяви долучено копію ордеру серії АС №1021630, виданого 07.07.2021 Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ТЕФФІ».

З підписаного сторонами Акту виконаних робіт №000301 від 30.07.2021 слідує прийняття ТОВ «Телко Україна» наданих Адвокатським об`єднанням юридичних послуг щодо стягнення заборгованості з ТОВ МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН.

30.07.2021 Фірмою виставлено рахунок №000301 на суму 160833,51грн за юридичні послуги, надані у червні 2021 року за договором про надання юридичних послуг. При цьому, частина відображеної у рахунку суми в розмірі 25539,12грн була виставлена Фірмою за юридичні послуги, надані Клієнту у липні 2021 року за Завданням №9 до договору про надання юридичних послуг, про що вказано в рахунку.

Платіжним дорученням № від 05.08.2021 Клієнтом оплачено вартість наданих адвокатських послуг в сумі 25539,112 грн. З цього приводу суд враховує, що однією з особливостей відшкодування витрат на правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Досліджуючи надані документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що наданих ТОВ «Телко Україна» доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі, з огляду на що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу підлягає розподілу між сторонами.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Встановлено, що сторонами у Завданні №9 до Рамкового договору погоджено фіксований гонорар в розмірі гривневого еквіваленту 800,00 Євро за офіційним курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку.

Рахунок на оплату витрат на правничу допомогу Фірмою виставлено Клієнту 30.07.2021, відповідно, розмір гонорару складає 25539,12грн, оскільки Адвокатським об`єднанням враховано курс Євро станом на 30.07.2021, а саме 31,9239грн за 1Євро (800Євро).

За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Крім того, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18).

Відповідачем ні під час розгляду справи, ані під час розгляду заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, не було заявлено.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи гонорару.

При цьому суд зазначає, що заявлена позивачем остаточна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, наведеному у позовній заяві, та викладена у прохальній частині позову. Отже, відповідач не був позбавлений можливості заявити відповідні заперечення ще до постановлення ухвали про закриття провадження у справі, однак своїм правом не скористався.

Щодо детального опису робіт на виконання положень ч.3 ст.126 ГПК України суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, і не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже, є встановленим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Між тим у даному спорі мало місце закриття провадження у справі на підставі ухвали від 26.08.2021 з двох окремих підстав, а саме: в частині стягнення 256595,00грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем після пред`явлення даного позову до господарського суду та відкриття провадження сплачено суму основного боргу в добровільному порядку, тобто задоволено вимоги позивача, та у в частині вимог про стягнення 15762,20грн інфляційних нарахувань, 3830,96грн 3% річних, 19154,79грн пені прийнято відмову ТОВ «Телко Україна» від позову, а провадження у справі в цій частині закрито на підставі п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує до стягнення понесені ним у справі витрати з відповідача.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі внаслідок відмови позивача від позову через задоволення відповідачем заявлених до нього вимог після відкриття провадження у справі, суд, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, має виходити з положень ч.3 ст.130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (правова позиція, викладено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №922/418/20).

Отже, суд враховує зміст частини третьої статті 130 ГПК України котра свідчить, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються. Водночас аналіз змісту другого речення цієї статті свідчить про те, що застосування відповідних положень належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним виключно у разі, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та за заявою сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2021 у справі №911/50/20.

У даному випадку позивач відмовився від позовних вимог лише в частині стягнення частині стягнення 38747,95грн санкцій, нарахованих за порушення відповідачем грошового зобов`язання, що складає 13,12% від заявленої суми позову, і таку відмову прийнято судом. Тобто, позивачем, усвідомлюючи правові наслідки такої процесуальної дії було добровільно подано заяву про відмову від позову в цій частині вимог, а судом, відповідно повідомлено про наслідки такої відмови та прийнято судом, що і стало наслідком закриття провадження у справі.

З огляду на наведені обставини вимоги позивача в цій частині судових витрат (13,12% від заявленої суми) на професійну правничу допомогу, в силу приписів ч.9 ст.129, ч.3 ст.130 ГПК України, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

В той же час, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу закрито у зв`язку з добровільним погашенням боргу після відкриття провадження у справі. При цьому в цій частині позову судом в ухвалі від 26.08.2021 встановлено неправомірність дій відповідача, які фактично призвели до вимушеного звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, що, відповідно є підставою для покладення на нього судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу, надану щодо стягнення суми основного боргу, слід покласти на відповідача пропорційно до розміру таких вимог, відтак, суд доходить висновку про стягнення з ТОВ «МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН» 86,88% заявлених до стягнення адвокатських послуг, що становить 22188,39грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на поштові відправлення.

Господарський процесуальний кодекс України (далі-ГПК України) не містить переліку витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з цим, статтею 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Такий самий обов`язок покладається на позивача у разі залучення судом до участі у справі іншого відповідача, заміни неналежного відповідача, залучення або вступу у справу третьої особи.

Крім того, приписами ГПК України встановлено, що всі заяви, клопотання по суті справи та докази у справі заздалегідь надсилаються особою, яка їх подає іншим учасникам справи.

Надсилання позивачем на адресу учасників справи поштової кореспонденції, яка стосується розгляду справи, пов`язано виключно із належним виконанням позивачем процесуального обов`язку.

Суд враховує, що поштові витрати не віднесені до переліку судових витрат, наведеного в пунктах 1-3 частини 3 статті 123 ГПК України, втім аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пункті 4 такої частини, суд дійшов висновку, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак і до категорії судових витрат - їх пов`язаність з вчиненням інших процесуальних дій.

З системного аналізу норм чинного ГПК України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, в тому числі надсилання документів, є процесуальною дією в розумінні п.4 ч.3 ст.123 ГПК України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Тому, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на поштові відправлення у розмірі 128грн є такими, що пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі п.4 ч.3 ст.123 ГПК України.

Керуючись ст.ст.42, 123, 124, 126, 129, 130, 221, 232-235, 237, 238, 240, 241, 244, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву без номеру від 27.08.2021 (вх.№7146 від 02.09.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛКО УКРАЇНА, м.Київ, про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ ІНЖИНІРИНГ ПРОДАКШН» (вул.Подільська, 46, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 41520441) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛКО УКРАЇНА» (вул.Григорія Андрющенка, 4-г, м. Київ, ідентифікаційний код 32856918) 22188(двадцять дві тисячі сто вісімдесят вісім)грн 39коп витрат на професійну правничу допомогу та 128 (сто двадцять вісім)грн 00коп. поштових витрат. Видати наказ.

3. В задоволенні заяви щодо відшкодування 3350,73грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання.

Ухвалу складено та підписано 01.10.2021.

Суддя Н.О. Андрусик