ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2598/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Агро", м.Харків
до 1.Приватного науково-виробничого підприємства "Форвард",м.Харків , 2. ОСОБА_1 , м.Харків
про стягнення коштів 267 307,78 грн.
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт-Агро" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного науково-виробничого підприємства "Форвард" та ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідачів солідарно з Приватного Науково-Виробничого Підприємства "ФОРВАРД" та ОСОБА_1 суму попередньої оплати 192 199,11 грн., інфляційні витрати 18 819,49 грн, 3% річних 11 744,46 грн., пеню 44 544,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Приватним Науково-Виробничим Підприємством "ФОРВАРД" взятих на себе зобов`язань з поставки Товару за договором поставки № 05/08 від 01.08.2018 року в забезпечення якого, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки від 15.03.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2598/21. Зазначено, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.08.2021 на 9.45 годину.

В підготовче засідання 04.08.2021 о 9.45 годині з`явився представник позивача, в свою чергу відповідачі та їх представники не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим, судом було відкладено підготовче засідання на 08.09.2021 до 10.00 години та ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2021 в порядку ст.120-121 ГПК України здійснено повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Протокольною ухвалою від 08.09.2021 на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.09.2021 о 14:00, про що було повідомлено відповідачів в порядку ст.120-121 ГПК України ухвалою суду від 08.09.2021.

В судове засідання 22.09.2021 представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву (вх.№22202 від 22.09.2021), в якій просить судове засідання проводити без його участі та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач-1 правом на участь представника у судовому засіданні 22.09.2021 не скористався, причину неявки не повідомив. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання. У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Відповідач-2 правом на участь представника у судовому засіданні 22.09.2021 не скористався, через канцелярію суду надав клопотання (вх.№22234/21 від 22.09.2021), в якому просив суд відкласти судове засідання на іншу дату, для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та підготувати правову позицію по суті спору . В обгрунтування вказаного клопотання посилається на те, що відповідач не отримував позовної заяви та жодних інших документів, крім ухвали суду від 08.09.2021.

Однак, зазначене клопотання Відповідача-2 не підлягає задоволенню, оскільки всі процесуальні документи були надіслані на адресу реєстрації Відповідача-2, а саме - АДРЕСА_1 . Так, на виконання вимог ч.6 ст.176 ГПК України судом було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м.Харкова та Харківської області щодо надання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).На вищезазначений запит до суду 14.07.2021 р. надійшла відповідь (вх.№16432) про те, що фізчина особа ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою, вказаню позивачем у позовній заяві. З матеріалів справи вбачається, що ухвала Господарського суду Харківської області від 19.07.2021 про відкриття провадження у справі була отримана Відповідачем-2 ще 22.07.2021, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №019407 (а.с.40). Таким чином, Відповідач-2 не був позбавлений можливості реалізувати власні процесуальні права на своєчасне ознайомлення з матеріалами справи та подання заперечень та відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

При цьому, застосовуючи згідно з частиною 1статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Враховуючи викладене, а також те що відповідачі в процесі розгляду даної справи не були позбавлені можливості реалізувати власні процесуальні права, в т.ч. щодо надання відзиву на позов та документів обґрунтування своїх доводів, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01.08.2018 між ТОВ "СМАРТ-АГРО" - позивач та ПНВП "ФОРВАРД" - відповідач було укладено Договір поставки № 05/08 (далі - Договір поставки).

Відповідно до 1.1. Договору - за даним Договором Постачальник зобов`язується передати у встановлений Договором термін Товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору - товаром, що поставляється за Договором, є сільськогосподарська продукція, визначена у видаткових накладних та/або у специфікаціях за Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору - товар - сільськогосподарська продукція, врожаю 2018 року.

Відповідно до п. 4.3. Договору - оплата Товару здійснюється по передоплаті 50 % згідно рахунку Постачальника, решта суми зобов`язані перерахувати в період 2-х банківських днів, після факту вивантаження.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору - постачальник зобов`язується: - поставити і передати у власність Товар на умовах цього Договору.

28.12.2018 між позивачем та відповідачем 1 було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору поставки № 05/08 від 01.08.2018 (далі - Додаткова угода № 3).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 3 сторони домовились визначити новий термін постачання сільськогосподарської продукції на суму заборгованості 362 392,12 грн. (Триста шістдесят дві тисячі триста дев`яносто дві гривні 12 копійок).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 3 сторони погодили встановити термін постачання сільськогосподарської продукції на суму боргу до 15 серпня 2019 року включно.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 3 сторони домовились про укладання тристороннього договору поруки на суму боргу в якості гарантійних зобов`язань з боку Постачальника в термін до 15 березня 2019 року. Поручитель має бути погоджений Покупцем.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 3 сторони домовились продовжити термін дії даного Договору поставки та викласти п. 9.1. у наступній редакції - договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до «31» грудня 2019 р., а в частині виконання Сторонами взятих на себе грошових зобов`язань за Договором - до моменту їх повного виконання. Термін дії Договору може бути продовжений за взаємною згодою Сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання здійснивши передоплату за товар на загальну суму 670 000 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками від 14.09.2018 на суму 30 000 грн. 00 коп., від 21.09.2018 на суму 200 000 грн. 00 коп., від 26.09.2018 на суму 40 000 грн. 00 коп., від 12.10.2018 на суму 300 000 грн. 00 коп., від 16.10.2018 на суму 100 000 грн. 00 коп.

В свою чергу відповідач 1 лише частково виконав зобов`язання з поставки товару на суму 477 800 грн. 89 коп., що підтверджується видатковими накладними № 1510-18 від 15.10.2018 на суму 91 981 грн. 80 коп., № 1610-18 від 16.10.2018 на суму 59 184 грн. 00 коп., № 1710-18 від 17.10.2018 на суму 30 167 грн. 40 коп., № 2010-18 від 20.10.2018 на суму 67 979 грн. 40 коп., № 3010-18 від 30.10.2018 на суму 58 295 грн. 28 коп., № 2311-19 від 23.11.2019 на суму 83 485 грн. 51 коп., № 2511-19 від 25.11.2019 на суму 86 707 грн. 50 коп.

Таким чином, заборгованість відповідача 1 перед позивачем з поставки товару складає 192 199 грн. 11 коп.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним в момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Суду погоджується з доводами позивача про те, що відповідач 1 прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати в розмірі 192 199 грн. 11 коп. у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача 1 у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті 2 Додаткової угоди № 3 до Договору поставки (до 15 серпня 2019 року включно), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, у відповідача 1 (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) в розмірі 192 199 грн. 11 коп. відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 16 серпня 2019 року.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного суду в Постанові від 22.09.2020 по справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20), який застосовується судом до спірних правовідносин.

Щодо нарахування позивачем пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3.3. Договору поставки - у разі прострочення повернення отриманої передплати Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.»

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем здійснено розрахунок пені, відповідно до якого пеня складає 44 544 грн. 72 коп.

При цьому, згідно нарахувань позивача, розмір пені обмежено подвійною обліковою ставкою національного банку України.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені та виходячи з пункту 6.3.3. Договору поставки, суд встановив, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення 44 544 грн. 72 коп. пені є обґрунтованими та арифметично вірними.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Вимогами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат, які складають 18 819 грн. 49 коп. та 3 % річних, які складають 11 744 грн. 46 коп.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 11 744 грн. 46 коп. та інфляційних втрат у розмірі 18 819 грн. 49 коп. підлягають задоволенню.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідача 1 та відповідача 2.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки та на виконання умов Додаткової угоди № 3 між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено Договір поруки від 15.03.2019 (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне виконання Боржником в повному обсязі боргових зобов`язань, що виникли за Договором поставки № 05/08 від 01 серпня 2018 року (далі - Основний Договір), який був укладений між Кредитором та Боржником.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки поручитель зобов`язаний погасити заборгованість Боржника перед Кредитором в сумі, визначеній та розрахованій згідно п. 3.1. даного Договору поруки. Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до Боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до п. 2.4. Договору поруки строк виконання зобов`язання Боржником за Основним договором встановлюється - 15 серпня 2019 року, відповідно з Додатковою угодою № 3 від 28 грудня 2018 року до Основного договору.

Відповідно до п. 2.5. Договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за Основним договором у такому розмірі, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Основному договорі.

Відповідно до п. 3.1. Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язання щодо постачання сільськогосподарської продукції або погашення заборгованості шляхом повернення грошових коштів на рахунок Кредитора у банківській установі, а також відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки відповідно до умов Основного договору.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача 1 перед позивачем за Договором поставки № 05/08 від 01.08.2018 складає 267 307 грн. 78 коп., з яких: основна сума боргу 192 199 грн. 11 коп., інфляційних витрат в розмірі 18 819 грн. 49 коп., 3 % річних в розмірі 11 744 грн. 46 коп. та пені в розмірі 44 544 грн. 72 коп.

Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать матеріали справи, відповідач 2 поручився за належне виконання відповідачем 1 зобов`язань за Договором поставки.

Отже, відповідач 2 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли на підставі Договору поставки разом з відповідачем 1.

Відповідно до ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів основної суми боргу в розмірі 192 199 грн. 11 коп., інфляційних витрат в розмірі 18 819 грн. 49 коп., 3 % річних в розмірі 11 744 грн. 46 коп. та пені в розмірі 44 544 грн. 72 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову, покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 009 грн. 62 коп. на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ПРИВАТНОГО НАУКОВО-ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА «ФОРВАРД» (61046, м.Харків, вул. Єнакіївська, б.11; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області 27.06.2001року) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-АГРО» (61052, м.Харків, вул. Маліновського, б.3, офіс 9) суму попередньої оплати 192 199 грн. 11 коп., інфляційні втрати 18 819 грн. 49 коп., 3% річних 11 744 грн. 46 коп., пеню 44 544 грн. 72 коп. та витрати по сплаті судового збору 4009 грн. 63 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "27" вересня 2021 р.

Суддя С.Ч. Жельне