РІШЕННЯ

27 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/342/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О. за участю секретаря судового засідання: Юрковська В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01601,м. Київ, вул. Б. Хмельницького,6,

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», 46016, Тернопільська обл., м. Тернопіль вул. Київська, буд.3а,

про: стягнення боргу у загальній сумі 412738,31 грн. у тому числі: основний борг у сумі 360929,65 грн.; пеня у сумі 9410,16 грн.; три проценти річних у сумі 12096,27 грн.; інфляційні втрати у сумі 30302,23 грн.; стягнення судових витрат, а саме 6191,08 грн. сплаченого судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

за участю представників сторін:

позивача: Єгоров Валерій Сергійович, адвокат, довіреність №14-14 від 15.01.2021, свідоцтво Серія РН №1292 від 04.11.2017;

відповідача: не з`явився.

Суть справи.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» про:

- стягнення боргу у загальній сумі 412738,31 грн. у тому числі: основний борг у сумі 360929,65 грн.; пеня у сумі 9410,16 грн.; три проценти річних у сумі 12096,27 грн.; інфляційні втрати у сумі 30302,23 грн.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач лише частково виконав свої зобов`язання згідно договору №6157/1920-БО-30 постачання природного газу, чим порушив умови господарського зобов`язання , зокрема вимоги пункту 5.1 договору. Внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 36 0929,65 грн. основного боргу, 9 410,16 грн. пені, 12 096,27 грн. 3% річних, 30 302,23 інфляційні витрати. Вказане підтверджується даним договором №6157/1920-БО-30.

Позивач у своєму позові посилається на ст.ст.173,174,175,193,218,230,232 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526,530,549,610,611,612,625,655,692 Цивільного кодексу України.

Заперечення відповідача.

Від відповідача до матеріалів справи відзив на позов не поступив.

Відповідь на відзив позивача.

Позивачем відповідь на відзив не подавалася, оскільки не було подано відповідачем відзив на позов.

Рух справи.

Ухвалою від 01.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/342/21за правилами загального позовного провадження;призначено у справі підготовче засідання на 23.06.2021 на 11 год. 20хв.

Ухвалою від 23.06.2021 відкладено підготовче засідання на 07.07.2021 на 11 год.00 хв.;

Ухвалою від 07.07.2021 (протокольна) оголошено перерву у судовому засіданні до 14.07.2021 до 15 год. 30 хв.

Ухвалою від 14.07.2021 з ініціативи суду продовжити строк підготовчого провадження у справі №921/342/21 до 01.09. 2021 включно.

Ухвалою від 14.07.2021 відкладено підготовче засідання на 06.09.2021 на 14 год.00 хв.

Ухвалою від 06.09.2021 повідомлено сторони про закриття підготовчого провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.09.2021 на 15 год. 15 хв.

Ухвалою від 07.09.2021 повідомлено учасників справи, що відкладене судове засідання у справі № 921/342/21 відбудеться 27.09.2021 о 14 год. 00 хв.

Явка сторін.

В судове засідання з`явився представник позивача в режимі відеоконференції та підтримав позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений ухвалою від 07.09.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відправлення

Розгляд заяв та клопотань.

В судовому засіданні представником відповідача не було заявлено жодних заяв та клопотань.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) Акорд.

Господарський процес.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши доводи та аргументи представника позивача в ході розгляду справи, встановив наступні фактичні обставини.

27.09.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерне компанія «Нафтогаз Україна» (Постачальник) та Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (Споживач) уклали договір №6157/1920-БО-30 постачання природного газу.

Відповідно до п.1.1. Договору №6157/1920-БО-30 Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Пункт 2.1. Договору №6157/1920-БО-30 передбачає, що постачальник передає Споживачу у жовтня 2019-квітні 2020 замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 229,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях:

жовтень 2019 13,0 тис. куб.м.;

листопад 2019 30,0 тис.куб.м.;

грудень 2019 47,0 тис.куб.м.;

січень 2020 48,5 тис.куб.м.;

лютий 2020 40,0 тис. куб.м.;

березень 2020 26,0 тис.куб.м.;

квітень 2020 24,5 тис.куб.м.;

Всього 229,0 тис. куб.м.

Згідно із п.3.1. Договору №6157/1920-БО-30 Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортований газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.4.2. Договору №6157/1920-БО-30 ціна за 1000 куб.м природного газу визначається Сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

Пункт 5.1. Договору №6157/1920-БО-30 передбачає, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно шляхом відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п.7.1. за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

Згідно із п.7.2 у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період , за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Також між Акціонерним товариством «Національна акціонерне компанія «Нафтогаз Україна» (Постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (Споживач) були укладені:

- Додаткова угода №1 від 22.10.2019 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30. Відповідно до п.4 додаткової угоди доповнено пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору підпунктом 4.2.1 у наступній редакції: « 4.2.1. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.10.2019 по 31.10.2019 за договором складає 4 272,7604 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 5 127, 3125 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.10.2019 по 31.10.2019 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 429,9504 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 5 315,9405 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №2 від 12.11.2019 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30. Відповідно до п.1 додаткової угоди доповнено пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору підпунктом 4.2.2 у наступній редакції: « 4.2.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.11.2019 по 30.11.2019 за договором складає 4 899,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 5 878,80 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.11.2019 по 30.11.2019 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5 056, 19 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6 067,43 грн. за 1000 куб.м;

- Додаткова угода №3 від 09.12.2019 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30.Відповідно до п.1 додаткової угоди допнено пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору підпунктом 4.2.3 у наступній редакції: « 4.2.3 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.12.2019 по 31.12.2019 за договором складає 4 276,6958 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 5 132,035 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.12.2019 по 31.12.2019 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 433,8858 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 5 320,663 грн. за 1000 куб.м ;

- Додаткова угода №4 від 27.12.2019 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30.Відповідно до п.1 додаткової угоди викладено з 01.01.2020 Розділ 4. «Ціна природного газу» договору у наступній редакції: 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2020 по 30.04.2020 складає 5 500,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 6 600,00 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 30.04.2020 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5 657,19 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6 788,63 грн. за 1000 куб.м;

- Додаткова угода №5 від 28.01.2020 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30 Відповідно до п.1 додаткової угоди викладено з 01.01.2020 п.4.2. договору у наступній редакції: 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 складає 4 650,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 5 580,00 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 774,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 5 728,99 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №6 від 24.02.2020 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30 Відповідно до п.1 додаткової угоди викласти з 01.02.2020 п.4.2. Розділу 4. «Ціна природного газу» договору у наступній редакції: 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.02.2020 по 29.02.2020 складає 3 948,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 4 737,60 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 072,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 4 886,59 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №7 від 23.03.2020 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30 Відповідно до п.1 додаткової угоди викладено з 01.03.2020 п.4.2. Розділу 4. «Ціна природного газу» договору у наступній редакції: 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.03.2020 по 31.03.2020 складає 3 396,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 4 075,20 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.03.2020 по 31.03.2020 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 3 520,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 4 224,19грн. за 1000 куб.м;

- Додаткова угода №8 від 23.04.2020 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30. Відповідно до п.3 додаткової угоди викладено з 01.04.2020 п.4.2. Розділу 4. «Ціна природного газу» договору у наступній редакції: 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.04.2020 по 30.04.2020 складає 2 897,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20% усього разом з ПДВ 3 476,40 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%,всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.04.2020 по 30.04.2020 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 3021,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 3 625,39 грн. за 1000 куб.м.

В матеріалах справи знаходяться підписані і завірені печатками обох сторін наступні Акти приймання-передачі:

- Акт приймання-передачі від 31.10.2019 на 9, 41900 тис. м.куб. на суму 50 070,84 грн.;

- Акт приймання-передачі від 30.11.2019 на 25,58100 тис.м.куб. на суму 155210,88 грн.;

- Акт приймання-передачі від 31.12.2019 на 34,04100 тис.м.куб. на суму 181120,68 грн.;

- Акт приймання-передачі від 31.01.2020 на 36,64900 тис.м.куб. на суму 209961,83 грн.;

- Акт приймання-передачі від 29.02.2020 на 34, 7600 тис.м.куб. на суму 169936,13 грн.;

- Акт приймання-передачі від 31.03.2020 на 27,36300 тис.м.куб. на суму 115586,57 грн.;

- Акт приймання-передачі від 30.04.2020 4,12900 тис.м.куб. на суму 14969,24 грн.;

Належним чином засвідчені копії АКТів приймання-передачі природного газу знаходяться в матеріалах справи.

Позивачем передано у власність відповідача природний газ на загальну суму становить 896 856,17 грн.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 896 856,17 грн. та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору. Станом на дату подання позову, розмір основного боргу становить 360 929,65 грн., що підлягає стягненню з відповідача згідно цього позову.

На підтвердження зазначених обставин позивач до позовної заяви надав Розрахунок заборгованості Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», за Договором №6157/1920-БО-30 постачання природного газу від 27.09.2019 , сальдо по підприємству, довідки по операціях за договором №6157/1920-БО-30.

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, при цьому виходячи із наступного.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Між сторонами виникли правовідносини постачання природного газу.

Стаття 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачає, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Як зазначає позивач та як вбачається із матеріалів справи оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 5.1 Договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 360 929,65 грн.

Позивач також просить стягнути 9410,16 грн. пені, посилаючись на розрахунок штрафних санкцій долучений до справи.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч.ч. 4-6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено правильність нарахування заявленої до стягнення позивачем суми пені в розмірі 9410,16 грн.(за зобов`язаннями жовтня 2019 року, листопада 2019 року, грудня 2019 року, січня 2019 року, лютого 2020 року, березня 2020 року, квітня 2020 року) . Суд вважає, що позивачем арифметично вірно та у відповідності з умовами договору здійснено нарахування пені. Сума нарахування неоспорена відповідачем. А тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9410,16 грн. пені підлягають до задоволення.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення суму 3% річних, що складає 12096,27 грн. (за зобов`язаннями жовтня 2019 року, листопада 2019 року, грудня 2019 року, січня 2019 року, лютого 2020 року, березня 2020 року, квітня 2020 року).

Суд, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем суми 3% річних, дійшов до висновку, що позивачем арифметично вірно та у відповідності з умовами договору здійснено нарахування 12 096,27 грн. 3% річних. Сума нарахування неоспорена відповідачем. А тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12 096, 27 грн. 3% річних підлягають до задоволення.

Позивачем заявлено до стягнення 30302,23 грн. інфляційних втрат (за зобов`язаннями листопада 2019 року , січня 2020 року, лютого 2020 року, березня 2020 року, квітня 2020 року).

Під час перерахунку інфляційних втрат судом враховуються положення п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань". Так, згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Відповідно до листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються в пресі, зокрема, газеті "Урядовий кур`єр" в період з 5 по 10 число наступного за звітним місяця.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід рахувати, що сума внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем при нарахуванні інфляційних втрат арифметично вірно та у відповідності з умовами договору здійснено нарахування 30 302,23 грн. інфляційних втрат. Сума нарахування неоспорена відповідачем. А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 30302,23 грн. інфляційних втрат підлягають до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання (Правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 13.11.2019 у справі №908/1399/17).

Відповідачем не доведено відсутності порушення ним зобов`язань за договором постачання природного газу від 27.09.2019 №6157/1920-БО-30, так і відсутності своєї вини у такому порушенні - зокрема, ним не надано доказів своєчасної і повної оплати за поставлений йому позивачем газ.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 412738,31 грн. є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, та не суперечать нормам чинного законодавства.

З огляду на наведене вище, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 412738,31 грн. у тому числі: основний борг у сумі 360929,65 грн.; пеня у сумі 9410,16 грн.; три проценти річних у сумі 12096,27 грн.; інфляційні втрати у сумі 30302,23 грн.;

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 6 191,08 грн., згідно платіжного доручення № від 20.05.2021.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6 191,08 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго»,46016, Тернопільська обл., м. Тернопіль вул. Київська, буд.3а, ідентифікаційний код 03353590, на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01601,м. Київ, вул. Б. Хмельницького,6, ідентифікаційний код 2007772:

- 360929 грн. 65 коп. -основний борг;

- 9410 грн.16 коп.- пеня;

- 12096 грн. 27 коп. - три проценти річних;

- 30302 грн.23 коп. -інфляційних втрат;

- 6 191 грн. 08 коп. -судового збору в повернення сплачених судових витрт.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення направити сторонам по справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 01 жовтня 2021 року

Суддя С.О. Хома