ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/321/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Комунального підприємства "Водотеплосервіс"

вул. Окружна, 8, м. Калуш, 77300

про стягнення заборгованості в сумі 11 842 207 грн

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 6438/18-ТЕ-15 від 04.10.2018 в розмірі 11 842 207 грн

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.04.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 19.05.2021; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали 19.04.2021, направлені сторонам за юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідають даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вручено позивачу 23.04.2021, а відповідачу - 22.04.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

11.05.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №314 від 05.05.2021 (вх.№6764/21).

17.05.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача, електронною поштою, підписана ЕЦП, надійшла відповідь на відзив (вх.№7157/21) та клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача (вх.№7175/21).

В підготовчому засіданні 19.05.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 02.06.2021, про що сторони повідомлені ухвалою повідомленням.

27.05.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив №392 від 24.05.2021 (вх.№7836/21).

02.06.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду, електронною поштою, підписані ЕЦП, надійшло:

- від відповідача - клопотання б/н від 02.06.2021 (вх.№8237/21) про відкладення розгляду справи;

- від представника позивача - клопотання (вх.№8219/21) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

За результатами підготовчого засідання, яке відбулося 02.06.2021, суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.07.2021, про що учасники у справі повідомлені ухвалою повідомленням.

08.06.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від представника позивача, електронною поштою, підписане ЕЦП, надійшло клопотання (вх.№8668/21) про призначення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 17.06.2021, суд постановив провести судове засідання, призначене на 01.07.2021 з використанням системи відеоконференцзв"язку поза межами приміщення суду з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

01.07.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від відповідача, електронною поштою, підписане ЕЦП, надійшло клопотання б/н від 01.07.2021 (вх.№10045/21) про відкладення розгляду справи та участь наступному судовому в режимі відеоконференції в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

В судовому засіданні 01.07.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 03.08.2021.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2021, суд доручив Калуському міськрайонному суду Івано-Франківської області забезпечити 03.08.2021 проведення судового засідання у справі №909/321/21 в режимі відеоконференцзв"язку.

03.08.2021 судове засідання не відбулося, у зв"язку з перебуванням судді Рочняк О.В. у відпустці.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 09.08.2021, судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 14.09.2021.

14.09.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від відповідача, електронною поштою, підписане ЕЦП, надійшло клопотання б/н від 14.09.2021 (вх.№14237/21) про розгляд справи за відсутності відповідача.

В судове засідання 14.09.2021 учасники у справі не з`явилися, хоча у відповідності до ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань від сторін до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача: позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов"язань за договором на постачання природного газу, оплату за переданий газ відповідач здійснив лишень частково на суму 13095766 грн 16 коп та не виконав зобов"язання у строк , визначений договором, чим порушив умови господарського зобов"язання, зокрема вимоги п.5.1 договору. Станом на дату подання позову розмір основного боргу становить 11 842 207 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідач мав передбачену умовами договору (п.6.3) та нормативними актами можливість впливу на стан рахунків, проте не використав її.

Позиція відповідача: відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Суму заборгованості відповідач визнає, разом з тим вказує на те, що вини відповідача в порушенні зобов`язань немає. Заборгованість виникла через недостатність коштів на рахунках з спеціальним режимом використання, що обумовлено неплатежами різних категорій споживачів та непрофінансованими пільгами і житловими субсидіями населенню. Зазначає, що у зв`язку із арештом рахунків КП "Водотеплосервіс" та неможливістю самостійного фінансування і проведення банківських операцій з коштами підприємство не має можливості погасити заборгованість перед позивачем. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Керуючись Законом України "Про ринок природного газу", Положенням про покладення спеціальних обов"язків на суб"єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року №187 (далі-положення), іншими нормативно-правовими актами 04.10.2018 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Водотеплосервіс" (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 (а.с. 14-24).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У пунктах 2.1-2.4 договору сторони узгодили обсяги газу, що планується передати в період з 01.10.2018 по 17.10.2018.

Відповідно до пункту 3.7 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п. 3.10 договору, споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді.

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРБКП від 30.09.2015 №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (п. 4.1).

Ціна за 1000 куб. м газу на дату укладання договору становить 4 942 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930 грн 40 коп. (п. 5.2).

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Споживач має право в тому числі отримувати природний газ відповідно до умов цього договору (п. 7.1).

Споживач зобов`язаний, в тому числі своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та в порядку, що передбачені цим договором (п. 7.2).

Пунктом 8.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України і цим договором.

Згідно з п. 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1).

До договору постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10.2018 сторони уклали ряд додаткових угод.

Додатковими угодами №1 від 22.10.2018, №2 від 27.10.2018, №3 від 02.11.2018 вносилися зміни до п. п. 2.1, 3.8, 3.9, 5.2, 5.3. 6.3, 12.1 договору щодо орієнтовного обсягу природного газу, порядку та умов передачі природного газу, строку дії договору. Додатковою угодою № 3 також змінено ціну природного газу та порядок і умови проведення розрахунків (а.с. 26-28).

У додатковій угоді №4 від 22.11.2018 сторони виклали розділи 1-12 договору у новій редакції (а.с. 29-38). В т.ч. змінили період постачання газу - з 01.10.2018 по 30.04.2019, обсяги по періоду; ціну газу - за 1000 куб. м. - 7 482 грн 61 коп. (п. п. 2.1, 4.2); оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різницею в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 - відповідно до постанови КМУ від 14.02.2018 №110). а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором; строк дії договору - діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (11.1).

Додатковою угодою №5 від 20.03.2019 визначено, що постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об"єм) природного газу в кількості 3 771 144 куб. м (п . 2.1 угоди) (а.с. 39).

У додатковій угоді №6 від 27.03.2019 на підставі Постанови КМ України №226 від 06.03.2019, якою перейменовано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", сторони погодили по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" замінити словами - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (а.с.40).

Додатковою угодою №7 від 24.04.2019 сторонами змінено обсяг природного газу на квітень 2019 року - 78,046 тис.куб.м. (а.с. 41).

На виконання умов договору позивач за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 24 938 973 грн 16 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 721 866 грн 08 коп., від 30.11.2018 на суму 4 232 023 грн 18 коп., від 31.12.2018 на суму 5 370 315 грн 53 коп., від 31.01.2019 на суму 6 207 522 грн 54 коп., від 28.02.2019 на суму 4 327 508 грн 78 коп., від 31.03.2019 на суму 3 495 749 грн 12 коп., від 30.04.2019 на суму 583 987 грн 93 коп. Акти підписані та скріплені печатками обох сторін (а.с. 41-48).

Відповідно до виписки з рахунку АТ "НАК "Нафтогаз України" за період з 01.01.2018 по 31.01.2021, відповідачем оплачено 13 096 766 грн 16 коп. (а.с. 49-52).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10.2018 є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з вимогами частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 27, 31, 37 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" №329-VIII від 09.04.2015 визначено, що природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією; постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (частина третя статті 12 цього Закону).

Частиною другою статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" до обов`язків споживачів природного газу віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина третя статті 13 цього Закону).

Отже, постачання природного газу споживачам є різновидом господарської діяльності, що здійснюється на підставі договору постачання, який укладається між постачальником та покупцем (споживачем) із визначенням взаємних прав та обов`язків сторін такого господарського договору. Законодавцем до обов`язків споживача віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості придбаного (спожитого) природного газу, невиконання чи неналежне виконання якого тягне за собою наслідки у вигляді відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Законом України "Про теплопостачання" №2633-IV від 02.06.2005 визначено основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та поширено сферу дії Закону на врегулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Отже, виробництво та (або) постачання теплової енергії є різновидами господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою створення теплової енергії шляхом перетворення енергетичних ресурсів, у тому числі природного газу, та її подальшого надання споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілу теплової енергії на підставі укладених із споживачами договорів.

Господарську діяльність з виробництва теплової енергії здійснюють теплогенеруючі організації, а постачання споживачам теплової енергії, як продукту виробництва, належить до видів господарської діяльності теплопостачальної організації. Водночас, законодавець не забороняє здійснення зазначених видів господарської діяльності (як виробництва, так і постачання теплової енергії) одним суб`єктом господарювання

Пунктом 3.2 Розділу III Статуту КП "Водотеплосервіс", затвердженого рішенням Калуської міської ради №2925 від 30.01.2020, до видів діяльності підприємства-відповідача віднесено виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

З огляду на види господарської діяльності відповідача щодо виробництва і постачання теплової енергії, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про теплопостачання" при визначенні порядку розрахунків за теплову енергію, для виробництва якої використовується природний газ як енергоресурс.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про теплопостачання", діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.

Отже, правовідносини гарантованого постачальника природного газу, яким є позивач, та теплопостачальної організації, яка використовує природний газ у цілях виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, опосередковуються шляхом укладення договорів постачання природного газу на засадах строковості, оплатності та цільового використання поставленого ресурсу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1. договору постачання природного газу №6438/18 від 04.10.2018 з урахуванням додаткової угоди №4 від 22.11.2018 оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Судом, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи первинних документів встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 24938973 грн 16 коп., за який відповідач розрахувався частково - у розмірі 13096766 грн 16 коп.

Відповідач доводів позивача не спростував, доказів погашення заборгованості суду не надав.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість виконання умов договору через недостатність коштів на рахунках із спеціальним режимом використання у зв"язку із несплатою спожитих послуг, відсутністю дотацій та не покриття збитків з боку держави, неможливістю проводити додаткову оплату окрім як з рахунків із спеціальним режимом використання виходячи з такого.

Положеннями частини третьої статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" визначено обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії, зазначення про оплату споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання.

Отже, законодавцем передбачено спеціальну процедуру розрахунку за спожиту теплову енергію, вироблену із природного газу як ресурсу, поставленого гарантованим постачальником, шляхом зарахування коштів споживачів та теплопостачальних організацій, які купують теплову енергію у теплогенеруючих організацій для її подальшого постачання споживачам, на рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті теплопостачальними організаціями (для зарахування коштів споживачів теплової енергії) та теплогенеруючими організаціями (для зарахування коштів теплопостачальних організацій за придбану теплову енергію як товар) в уповноваженому банку. Водночас, частиною першою статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" імперативно визначено, що оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Зазначена норма поширюється на споживачів, які сплачують за поставлену їм теплову енергію теплопостачальними організаціями, а також на теплопостачальні організації під час розрахунків за придбану теплову енергію у теплогенеруючих організацій.

Частиною четвертою, п`ятою статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що кошти, які надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Отже, стаття 19-1 Закону України "Про теплопостачання" не визначає порядку здійснення розрахунків теплогенеруючих та теплопостачальних організацій з гарантованим постачальником за обсяг спожитого ними природного газу, не містить норм щодо обмеження принципу свободи договору при встановлені сторонами у договорі постачання порядку та умов проведення розрахунків за поставлений природний газ. Водночас, у частинах четвертій та п`ятій статті 19-1 цього Закону міститься відсильна норма до порядку розподілу коштів, які надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вимог статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 18.06.2014 №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (далі - Порядок №217).

Пунктом 1 Порядку №217 передбачено, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Отже, в силу частин четвертої, п`ятої статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", Порядок №217, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 18.06.2014 №217 є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає правовідносини між уповноваженим банком, який обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання, які відкрито відповідно до цієї постанови, постачальником природного газу для цілей виробництва теплової енергії, теплогенеруючими і теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії, а саме передбачає обов`язковим відкриття теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання гарячої води, з подальшим інформуванням уповноваженим банком НКРЕКП про переліки спеціальних рахунків таких організацій для розрахунків із гарантованим постачальником природного газу (пункти 3, 4, 5, 6 Порядку №217); визначає порядок внесення споживачами, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, вартості спожитих послуг на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів, а також процедуру перерахування уповноваженим банком грошових коштів споживачів згідно з реєстром нормативів, затверджених НКРЕКП, у частині вартості природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками (пункти 8, 9, 14 Порядку №217).

Отже, положеннями Порядку №217 визначено алгоритм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки теплогенеруючих та теплопостачальних організацій зі спеціальним режимом використання для проведення уповноваженим банком розрахунків відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів з гарантованим постачальником природного газу як ресурсу для виробництва теплової енергії.

Разом з тим, Порядок №217 не стосується договірних зобов`язань гарантованого постачальника природного газу та теплопостачальної організації, як споживача, в частині порядку та строків розрахунків за договором постачання та не змінює строків розрахунків за поставку природного газу, які було погоджено сторонами у договорі.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 27.02.2020 у справі №921/12/19 та 21.02.2018 у справі №910/16072/16, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №903/918/19.

Також суд зазначає, що правовий статус підприємства-відповідача як заснованого на комунальній власності територіальної громади міста Калуша не звільняє його від підприємницьких ризиків, що можуть виникнути під час здійснення господарської діяльності з виробництва і постачання теплової енергії та гарячої води безпосереднім споживачам на підставі договорів та пов`язані, зокрема, із несвоєчасними розрахунками споживачів за поставлені їм відповідачем як теплопостачальною організацією енергоносії та затримкою держави у виділенні пільг та субсидій на часткове покриття вартості енергоносіїв, спожитих пільговими категоріями споживачів теплової енергії.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11842207 грн заборгованості за придбаний природній газ обґрунтовані та належать до задоволення.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись 74, 79, 86, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" (вул. Окружна, 8, м. Калуш, 77300, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 11 842 207 (одинадцять мільйонів вісімсот сорок дві тисячі двісті сім) гривень суми основного боргу за договором постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10 2018 та 177 633 (сто сімдесят сім тисяч шістсот тридцять три) гривні 11 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.09.2021

Суддя О.В. Рочняк