ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"23" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2863/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 / про забезпечення позову до подачі позову /вх. № 4-74/21 від 20.09.2021 року/ у справі № 916/2863/21

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 /;

2. ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_3 /;

3. товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» /, адреса 65041, м. Одеса, вул. Хуторська, 3, e-mail: /

про визнання недійсним договору дарування, акту приймання-передачі,скасування реєстраційної дії, визначення розміру статутного капіталу

ВСТАНОВИВ:

20.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позову /вх. № 4-74/21/, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. Накладення арешту на корпоративні права:

- частку у частку в статутному капіталі ТОВ «СХІД-А» () у розмірі 30%, що складає 90 000,00 грн., власником якої є ОСОБА_2 ;

- частку в статутному капіталі ТОВ «СХІД-А» () у розмірі 20%, що складає 60 000,00 грн., власником якої є ОСОБА_3 .

2. Заборони всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинення реєстраційних дій, пов`язаних зі зміною власника, реєстрації застави часток:

- ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «СХІД-А» () у розмірі 30%, що складає 90 000,00 грн.;

- ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ «СХІД-А» () у розмірі 20%, що складає 60 000,00 грн.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він має намір звернутися до суду із відповідним позовом протягом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «СХІД-А» з вимогами про:

- визнання недійсним Договору дарування щодо переходу права власності на частину частки у статутному капіталі ТОВ «СХІД-А» () у розмірі 20% голосів, що складає 60 000,00 грн. від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ;

- визнання недійсним акту приймання-передачі частини частки у статутного капіталу ТОВ «СХІД-А» () від 11.05.2021 р., за яким ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 частину частки у статутного капіталу, у розмірі 20% статутного капіталу, що складає 60 000,00 грн.;

- скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію про зміну складу засновників (учасників) або зміну відомостей про засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-А» від 12.05.2021р., вчинену реєстратором ОСОБА_4 у Коноплянській сільській раді Іванівського району, номер запису 003057993;

- визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників у ТОВ «СХІД-А» наступним чином: розмір статутного капіталу: 300 000,00 грн.; учасники: ОСОБА_1 , країна громадянства: Україна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 150 000,00; ОСОБА_2 , країна громадянства: Україна, Місцезнаходження: 65062, м. Одеса, вул. Посмітного, будинок 9, розмір внеску до статутного фонду (грн.): 150 000,00 грн.

Заявник вказує, що виходячи з предмета спору вона прагне відновити склад учасників ТОВ «СХІД-А», який існував до вчинення договору, підписання Акту прийому-передачі частини частки та вчинення відповідної реєстраційної дії.

Заявник зазначає, що зважаючи на відсутність будь-яких обмежень щодо розпорядження часток статутного капіталу ТОВ «СХІД-А», відповідач-1 та відповідач-2 можуть в будь-який час відчужити, передати в заставу право власності своїх часток статутного капіталу ТОВ «СХІД-А», внаслідок чого позивач не зможе ефективно захистити свої права в межах даної справи та буде змушений звертатись за захистом своїх прав з новими позовами. На думку заявника, наведене може у разі задоволення позову істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача та інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що предметом майбутнього позову має бути визнання недійсним договору дарування, акту приймання-передачі, скасування реєстраційної дії, визначення розміру статутного капіталу.

При цьому господарський суд зауважує, що якщо спір є немайновим, тобто судове рішення у разі задоволення такого позову не вимагатиме його примусового виконання, та не повинна досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Господарський суд зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову за вимогами немайнового характеру у спорах, що виникають з корпоративних відносин, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та їх співмірності;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом обраного позивачем способу забезпечення позову;

- заборони забезпечення позову таким способом, який суперечить частині 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України та порушують прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права, господарський суд зазначає наступне.

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі № 923/8876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Оскільки позовні вимоги, заявлені в цій справі, є вимогами немайнового характеру, то такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору в цій справі.

Господарський суд зазначає, що такий вид заходу забезпечення позову як накладення арешту на майна у немайновому спорі не має правового зв`язку з предметом позовних вимог, під час розгляду якого судом буде досліджуватися саме питання щодо наявності правових підстав для скасування реєстраційних дій.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 902/774/20, від 25.01.2021 у справі № 902/775/20.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

Разом із тим, господарський суд зауважує, що наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем1 та відповідачем2 дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову, що унеможливлює застосування щодо спірної частки ТОВ СХІД-А таких забезпечувальних заходів як накладення на неї арешту.

З аналогічних підстав не підлягає задоволенню і вимоги заявника про заборону всім суб`єктам державної реєстрації вчинення реєстраційних дій, пов`язаною із зміною власника, реєстрації застави часток, оскільки вказана вимога за своєю суттю дублює вимогу про накладення арешту на майно (так як направлена на заборону зміни власника та реєстрації застави часток), що за висновком суду не є співмірним з предметом спору в майбутній справі. У зв`язку із чим, господарський суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в цій частині.

Крім того, відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову /вх. № 4-74/21 від 20.09.2021 року/ у справі № 916/2863/21.

Керуючись ст. ст. 136, 137, ч. 8 ст. 140, 141, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову /вх. № 4-74/21 від 20.09.2021 року/ у справі № 916/2863/21 відмовити.

Ухвала складена та підписана 23.09.2021 року.

Ухвала набрала законної сили 23.09.2021 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко