РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2021Справа № 910/10447/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ"

про стягнення неустойки в розмірі 944 125,37 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" про стягнення неустойки в розмірі 944 125,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір №б/н від 02.03.2016 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору, позивачем нараховано відповідачу пеню за період липень-грудень 2020 року в загальному розмірі 944 125,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов.

16.07.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява із запереченням проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

20.07.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

23.07.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

06.09.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить суд поновити строк для подачі відзиву та заперечує проти задоволення позову, просить суд відмовити.

17.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про залишення відзиву без розгляду.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 отримана відповідачем 19.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №019, тому останнім днем для подачі є відзиву - 03.08.2021.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відзиві, який подано через канцелярію суду 06.09.2021, відповідач просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подачі відзиву, проте не обґрунтовано (взагалі нічого не зазначено) про поважність причин його пропуску.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відзив подано з пропуском процесуального строку та не обґрунтовано поважність причин його пропуску, тому суд відмовляє відповідачу у задоволенні вимоги про поновлення процесуального строку для подачі відзиву та залишає його без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 250 ГПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Щодо заяви позивача та відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 4 ст. 247 ГПК України визначено, у яких випадках та які категорії справ не можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Малозначні справи розглядаються тільки у порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбається із матеріалів справи, у даному випадку ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, категорія даної справи не належить до справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження та є справою незначної складності, а тому її розгляд має здійснюватись у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 7 ст. 250 ГПК України якщо справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження, то правила цієї статті щодо розгляду заперечень відповідача з приводу розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, не застосовуються.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного так і загального) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за змістом указаних приписів закону позивач має право (і суд надає йому таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні клопотань позивача та відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому порядку з повідомленням (викликом) сторін, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" укладено договір №б/н від 02.03.2016 (Далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., 1.5., 7.1., 7.2. Договору КП ГІОЦ зобов`язується створити технічну можливість, а ФК «ГЕРЦ» надавати фінансові послуги з приймання та переказу коштів, сплачених Платниками через «АСОКП» за послуги підприємств, що надають житлово - комунальні послуги та інші послуги в місті Києві, на рахунки цих підприємств та/або розподільчі рахунки КП ГІОЦ для їх подальшої обробки та розщеплення.

За цим Договором ФК «ГЕРЦ», відповідно до отриманих дозволів та ліцензій, здійснює виключний вид діяльності - прийом платежів та переказ коштів. ФК «ГЕРЦ» не здійснює послуг, що надаються Отримувачем платежу (виконавцем житлово - комунальних та інших послуг) Платнику. Правовідносини, що виникають між Платником та Отримувачем платежу (виконавцем житлово - комунальних та інших послуг) виникають, змінюються та припияються виключно між Платником та Отримувачем платежу (виконавцем житлово - комунальних та інших послуг).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2016 року.

В подальшому строк дії цього Договору буде автоматично пролонговано на кожен наступний календарний рік, якщо жодна із Сторін не заявить письмово про своє бажання розірвати цей Договір, у строк і не пізніше 1 (одного) місяця до закінчення строку дії цього Договору.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ФК «ГЕРЦ» своїх зобов`язань (невчасного перерахування коштів) за Договором №б/н від 02.03.2016, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення пені у розмірі 944 125,37 грн. за липень - грудень 2020 року.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.3.4. Договору ФК «ГЕРЦ» зобов`язаний наступного робочого дня, після отримання платежів, до 13:00 здійснювати перерахування грошових коштів, одержаних від населення за попередній робочий день, як плату за житлово - комунальні та інші послуги, на розподільчий рахунок КП ГІОЦ №106 та №106 в ПАТ «КБ» «Хрещатик», код банку 300670, код 04013755 і рахунки виконавців комунальних послуг згідно з реквізитами рахунків вказаними КП ГІОЦ, одним платіжним дорученням на кожен з рахунків в суворій відповідності з реєстром (п. 3.3.2. цього Договору) в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.06.2020 між Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" укладено додаткову угоду №9 до Договіру №б/н від 02.03.2016 (Далі - Додаткова угода №9).

Відповідно до п. 1, 2 Додаткової угоди №9 пункт 3.3.4. Договору викладено у новій редакції:

«Наступного робочого дня, після отримання платежів, до 13:00 здійснювати перерахування грошових коштів, одержаних від населення за попередній робочий день, як плату за житлово - комунальні та інші послуги, на розподільчий рахунок КП ГІОЦ № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» і рахунки виконавців комунальних послуг згідно з реквізитами рахунків, вказаними КП ГІОЦ, одним платіжним дорученням в суворій відповідності з реєстром (п. 3.3.2. цього Договору) в електронному вигляді.

Грошові кошти, одержані від Платників в якості плати за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва, перераховувати наступного робочого дня, що слідує за днем фактичного використання (активації/валідації за допомогою спеціальних пристроїв, розташованих в міському пасажирському транспорті міста Києва) відповідних квитків. У випадку невикористання Платниками придбаних разових квитків з QR-кодом протягом 14 днів з моменту їх придбання, ФК «ГЕРЦ» з дотриманням вимог чинного законодавства, здійснює повернення відповідних сум грошових коштів Платникам, які звертаються до ФК «ГЕРЦ» з відповідними заявами.»

На підтвердження свої вимог позивачем надано розрахунок штрафних санкцій (пені) за липень - грудень 2020 року, відповідно до якого, порушуючи п. 3.3.4. Договору з урахуванням редакції Додаткової угоди №9, відповідачем порушено строки перерахування грошових коштів за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача про те, що строками перерахування слід вважати наступний робочий день, коли кошти Платника через використаний пристрій надійдуть на рахунки Виконавця ТОВ ФК «Герц», тому що це суперечить п. 3.3.4. Договору з урахуванням редакції Додаткової угоди №9, відповідно до якого перерахування грошових коштів за придбання разових квитків з QR-кодом для проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва здійснюється наступного робочого дня, що слідує за днем фактичного використання, тому контр розрахунок відповідача є необґрунтований.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 4.1., 4.3. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

За прострочення перерахування грошових коштів на розподільчі рахунки КП ГІОЦ (п.3.3.4.) та/або рахунки виконавців житлово - комунальних та інших послуг, ФК «ГЕРЦ» сплачує КП ГІОЦ пеню у розмірі 0,1% від суми платежу, за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня до дати погашення боргу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Перевіривши розрахунок позивача пені за липень - грудень 2020 року, суд вважає його правильним та обґрунтованим, тому вимога позивача про стягнення пені у розмірі 944 125,37 грн. за неналежне виконання умов Договору №б/н від 30.06.2020 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГЕРЦ" (65014, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЄВРЕЙСЬКА, будинок 2 А, ) на користь Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (02192, місто Київ, ВУЛИЦЯ КОСМІЧНА, будинок 12-А, ) пеню у розмірі 944 125 (дев`ятсот сорок чотири тисячі сто двадцять п`ять) 37 коп. та судовий збір у розмірі 14 161 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят одна) 88 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.М. Мудрий