Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/967/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кривошей Ю.І., адвокат, ордер серія АЕ №1094186 від 27.09.2021

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міськбудметал" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (с.Пиріжки, Малинський район, Житомирська область)

про стягнення 98262,13грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міськбудметал" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" про стягнення 98262,13грн, з яких: 67282,00грн основного боргу, 12077,58грн пені, 5917,13грн 3% річних та 12985,42грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №25/06Д-18 від 25.06.2018.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 28.09.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 28.09.2021 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 28.09.2021 не направив, відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №6732 від 03.09.2021 (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення - 899). Поштове відправлення про направлення відповідачу копії ухвали від 02.09.2021, згідно відомостей з офіційного сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення (за номером ідентифікатора 899), вручено: за довіреністю 09.09.2021 (а.с.58-59).

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному вебпорталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань у даній справі з боку відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвали у справі та її отримання останнім, свідчить про незацікавленість відповідача у її своєчасному розгляді.

Суд також звертає увагу, що у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв, відзиву не подав.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (відповідач/замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міськбудметал" (позивач/підрядник) було укладено договір підряду №25/06Д-18 (далі - договір, а.с.27-37), відповідно до п.1.1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати відповідно до проектної документації, державних будівельних норм України та умов цього Договору комплекс робіт по об`єкту будівництва: "Будівництво об`єктів громадського і комерційною використання, торговельно-розважальних комплексів, офісних центрів, об`єктів житлової забудови, паркінгів по вул. Берковецька, 6 у Святошинському районі м. Києва". Житловий будинок № 2 (надалі - Об`єкт).

Відповідно до п.1.2 договору, перелік повного комплексу робіт передбачених проектною документацією, що виконується Підрядником за цим договором:

- виготовлення і монтаж металевих дверей у відповідності з проектною документацією, що відповідають коду 43.29 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010.

За умовами пункту 3.1 договору, початок робіт - липень 2018 року; завершення робіт - серпень 2018 року.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що договірна ціна повного комплексу робіт є динамічною та орієнтовно складає - 241 278,00 (двісті сорок одна тисяча двісті сімдесят вісім гривень 00 коп.) гривень в т.ч. ПДВ 20% - 40 213,00 (сорок тисяч двісті тринадцять гривень 00 коп.) гривень.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором (пункт 18.1 договору).

Договір підписаний представниками сторін та їх підписи скріплені печатками.

Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №25/06Д-18 від 25.06.2018 в частині проведення розрахунків, просить стягнути з відповідача 67282,00грн основного боргу, 12077,58грн пені, 5917,13грн 3% річних та 12985,42грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст.846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За приписами частина 4 статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Судом встановлено, що позивачем були виконані передбачені договором підряду №25/06Д-18 від 25.06.2018 роботи на суму 208560,00грн, що підтверджується підписаними 31.08.2018 уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками підприємств довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2018 року та актом приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2018 року на суму 208560,00грн, що свідчить про прийняття відповідачем робіт без зауважень (а.с.38-39).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з пунктом 11.1 договору, Замовник проводить розрахунки за виконані та прийняті Роботи, згідно підписаних Сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт / та витрати / форми КБ-3, які Підрядник зобов`язаний щомісячно надавати Замовнику не пізніше 20 числа звітного місяця в двох примірниках.

Замовник приймає виконані належним чином Підрядником Роботи, шляхом підписання КБ-2в і КБ-3, протягом десяти робочих днів з моменту їх отримання або надає мотивовану (обґрунтовану) відмову у письмовій формі від приймання Робіт та підписання наданих КБ-2в і КБ-3. Замовник має право здійснити попередню оплату у визначеному Сторонами розмірі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника (пункт 11.2 договору).

Відповідно до п.11.3 договору оплата виконаних підрядником робіт здійснюється замовником протягом 10 робочих днів з моменту підписання актів (ф.КБ-2в), довідок (ф.КБ-3) за умови надходження коштів від замовника будівництва.

Поряд з цим, пунктом 11.4 договору сторони погодили, що оплата за виконані роботи підряднику здійснюється замовником у розмірі 99,0% (дев`яносто дев`ять) відсотків від вартості виконаних робіт, визначених у кожному Акті приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та Довідці про вартість виконаних робіт та витрат по встановленій формі КБ-3. 1,0% (один) відсоток від вартості виконаних робіт залишаються у якості відкладеного платежу (Гарантійного фонду) та перераховуються підряднику замовником через 12 місяців після введення закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію в разі відсутності недоліків зі сторони підрядника.

З урахуванням погоджених сторонами в п.11.3 та п.11.4 договору строків проведення розрахунків за виконані роботи та умов оплати, відповідач мав провести розрахунок у розмірі 99,0% відсотків від вартості виконаних робіт з підрядником за виконані роботи на підставі наданих підрядником та підписаних замовником акту виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт у термін 10 днів з моменту їх підписання, а 1,0% - відкладений платіж (гарантійний платіж) здійснити через 12 місяців після введення закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

Позивачем не надано доказів введення закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію за договором підряду №52/06Д-18 від 25.06.2018, хоча в ухвалі суду від 02.09.2021 такі докази витребовувались.

Зважаючи на те, що акт приймання виконаних підрядних робіт та довідку про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2018 року на суму 208560,00грн до договору підряду №25/06Д-18 від 25.06.2018 підписано сторонами 31.08.2018, відповідач, згідно погоджених в п.11.3, п.11.4 умов, мав провести розрахунок у сумі 206474,40грн (99% від вартості виконаних робіт) у строк до 14.09.2018. Водночас, строк сплати виконаних позивачем робіт на суму суму 2085,60грн - 1,0% від вартості виконаних робіт не є таким, що настав, оскільки позивачем не доведено факт введення закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію з яким пов`язується обов`язок замовника перерахувати зазначений платіж.

Матеріали справи свідчать про те, що у період з 06.07.2018 по 17.08.2018, відповідачем проведено оплати на загальну суму 141278,00грн, що підтверджується банківськими виписками та виписками по особовому рахунку: 06.07.2018 на суму 100000,00грн, 17.08.2018 на суму 41278,00грн (а.с.40-43, 60-61).

Отже, за виконані роботи за актом приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2018 року, відповідачем було проведено оплату на загальну суму 141278,00грн (100000,00грн+41278,00грн). Неоплаченими станом на час звернення позивача з позовом залишились виконані роботи строк сплати яких настав на суму 65196,40грн (206474,40грн-141278,00грн).

Позивач звертався до відповідача з претензію №2-03022021 від 03.02.2021 про погашення заборгованості, в тому числі, за договором підряду №52/06Д-18 від 25.06.2018 на суму 67282,00грн (а.с.18-22, доказ надіслання та отримання - а.с.23-26). Однак, відповідач відповіді на зазначену претензію позивача не надав, заборгованість в сумі 67282,00грн не погасив.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 65196,40грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2085,60грн (67282,00грн - 65196,40грн = 2085,60грн) задоволенню не підлягають, оскільки станом на час звернення позивача з позовом у даній справі строк сплати зазначеної суми ще не настав, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Крім суми основного боргу, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 12077,58грн пені, 5917,13грн 3% річних та 12985,42грн інфляційних втрат.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд враховує наступне.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Статтями 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 14.1 договору, відповідальність Сторін за порушення зобов`язань Договору та порядок урегулювання спорів визначаються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, інших законодавчих документів та цим договором.

Відповідно до пункту 14.6 договору, у випадку порушення погоджених строків оплати робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1% порушеної суми оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від вартості виконаних робіт за кожний день прострочення.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 12077,58грн за період з 15.09.2018 по 16.03.2019 (розрахунок а.с.9).

Зважаючи на вищевикладене, перевіривши за допомогою програми "Ліга:Закон" здійснені позивачем нарахування пені суд встановив, що з урахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України та суми заборгованості строк сплати якої настав - 65196,40грн, обґрунтованим є нарахування пені за період з 15.09.2018 по 15.03.2019 в сумі 11703,20грн.

Отже, правомірними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 11703,20грн. В частині стягнення з відповідача пені в сумі 374,38грн (12077,58грн - 11703,20грн = 374,38грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеної норми, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 5917,13грн 3% річних та 12985,42грн інфляційних втрат (розрахунки а.с.9-11).

Враховуючи встановлену судом суму прострочення виконання зобов`язання строк сплати якої настав, перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних та інфляційних, господарський суд встановив, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних нарахованих на заборгованість в сумі 65196,40грн за період з 15.09.2018 по 20.03.2021, де сума 3% річних становить 4913,84грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4913,84грн підлягають задоволенню. В частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1003,29грн (5917,13грн - 4913,84грн = 1003,29грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 12985,42грн правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 65196,40грн основного боргу, 11703,20грн пені, 4913,84грн 3% річних, 12985,42грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 2085,60грн основного боргу, 374,38грн пені та 1003,29грн 3% річних суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (11641, Житомирська область, Малинський район, с.Пиріжки, вул.Соборна, буд. 57, кімн.18; ідентифікаційний код 40048603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міськбудметал" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7 "У"; ідентифікаційний код 33052142):

- 65196,40грн основного боргу,

- 11703,20грн пені,

- 4913,84грн 3% річних,

- 12985,42грн інфляційних втрат,

- 2189,99грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.10.21

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.),

та на електронну пошту позивача: