ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021м. ДніпроСправа № 904/7524/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Тертишної К.В.

та представників:

від позивача: Машевська Н.О.;

від відповідача: не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради", м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

про стягнення 53 914,80 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" 53 914,80 грн, з яких: 46 168,00 грн - основний борг, 3 276,14 грн - пеня, 1070,71 грн - 3% річних, 3 399,95 грн - інфляційні втрати.

Судовий збір у сумі 2270,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення технічною водою № 140-2 від 24.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати послуг.

Ухвалою суд від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 28.09.2021.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, у судове засідання не з`явився.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення 08.09.2021 уповноваженому представнику поштового відправлення з ухвалою суду від 30.08.2021.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, за змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За викладених обставин, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору.

За наслідком судового засідання 28.09.2021 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі позивач, виробник) та Комунальним підприємством "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" (далі відповідач, споживач) укладено договір про надання послуг із забезпечення технічною водою № 140-2 від 24.01.2019 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, виробник в порядку та на умовах, визначених цим договором, бере на себе зобов`язання надати послугу із забезпечення споживача технічною водою, а споживач зобов`язується оплатити надані послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що виробник бере на себе зобов`язання надати послугу із забезпечення споживача технічною водою в обсязі 36000 мі на рік згідно з розрахунком обсягів споживання технічної води помісячно (додаток № 1).

Тариф на послуги із забезпечення технічною водою (далі послуги) становить: тариф без ПДВ 5,30 грн за мі, ПДВ 1,06 грн, тариф з ПДВ 6,36 грн за мі (п. 2.1 договору).

Згідно з пунктом 2.2 договору сума договору становить 228960 грн, у т.ч. ПДВ 38160,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 15.12.2020 пункт 2.2 договору викладено у новій редакції, у зв`язку з чим ціна договору має становити не більше 6000000,00 грн, у т.ч. ПДВ 1000000,00 грн та визначається як загальна вартість послуг із забезпечення технічною водою за весь період дії договору згідно з підписаними сторонами актами наданих послуг.

У разі зміни уповноваженими органами цін (тарифів) на послуги, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію уповноваженим органом (п. 2.3 договору).

За умовами пункту 3.6 договору фактична кількість відпущеної технічної води узгоджується в акті наданих послуг, який складається в останній день поточного місяця, підписується у двох примірниках уповноваженими представниками виробника і споживача та передається споживачу разом із рахунком.

Споживач протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання акта наданих послуг направляє виробнику підписаний акт наданих послуг або мотивовану відмову (п. 3.7 договору). У разі невиконання споживачем умов, зазначених у п. 3.7 договору, акт наданих послуг вважається оформленим в односторонньому порядку та погодженим споживачем (п. 3.8 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплату за надані послуги із забезпечення технічною водою споживач здійснює на підставі рахунку на оплату, наданого виробником, відповідно до акта наданих послуг (п. 4.2 договору).

Згідно з пунктом 4.4 договору надані послуги підлягають оплаті споживачем протягом 30-ти календарних днів після закінчення місяця, в якому надавалися послуги.

Відповідно до пункту 11.2 договору споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за надані послуги. Споживач сплачує виробнику пеню, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого дня прострочення та припиняється у день виконання споживачем своїх зобов`язань.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та розповсюджується на правовідносини між сторонами, які виникли з 01.01.2019 та діє до 31.12.2019 (п. 10.1 договору).

Пунктом 12.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

На виконання умов договору позивач у жовтні - листопаді 2020 року надав відповідачу послуги із забезпечення технічною водою на загальну суму 56604,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами без жодних зауважень актами наданих послуг № ОУс-000681 від 31.10.2020 на суму 32436,00 грн та № ОУс-000756 від 30.11.2020 на суму 24168,00 грн (а.с. 23-24).

На підставі зазначених актів споживачу були виставлені для оплати рахунки-фактури №ОУс-000681 від 31.10.2020, № ОУс-000756 від 30.11.2020 (а.с. 25-26).

За умовами пункту 4.4 договору відповідач повинен був оплатити послуги, надані йому у жовтні 2020 року, не пізніше 30.11.2020, а надані у листопаді 2020 року не пізніше 30.12.2020.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою сплатити заборгованість за договором № 140-2 від 24.01.2019 (а.с. 28 - 31).

Указана претензія отримана відповідачем 16.01.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 32).

Платіжним дорученням № 1703 від 03.02.2021 відповідач у рахунок часткового погашення заборгованості за договором сплатив позивачу грошові кошти в сумі 10436,00 грн за послуги із забезпечення технічною водою згідно з актом наданих послуг № ОУс-000681 від 31.10.2020 (а.с.27).

Відтак, у відповідача за період надання позивачем послуг з 01.10.2020 по 30.11.2020 залишилась неоплаченою заборгованість за договором у сумі 46168,00 грн, з яких:

22000,00 грн за актом № ОУс-000681 від 31.10.2020 на суму 32436,00 (32436,00 - 10436,00 = 22000,00);

24168,00 грн за актом № ОУс-000756 від 30.11.2020 на суму 24168,00 грн.

Наявна заборгованість і стала причиною звернення позивача до суду з цим позовом .

Предметом доказування є обставини, пов`язані з наданням позивачем послуг із забезпечення відповідача технічною водою та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо їх повної оплати в межах договору № 140-2 від 24.01.2019.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Факт прийняття відповідачем, як споживачем, наданих позивачем у жовтні-листопаді 2020 року послуг із забезпечення технічною водою підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

За приписом частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи зі змісту пункту 4.4 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На момент розгляду справи відповідачем не надано суду доказів погашення перед позивачем заборгованості за надані послуги в сумі 46168,00 грн. Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 46168,00 грн є законними та обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 3276,14 грн розрахована за загальний період з 01.12.2020 по 30.06.2021 із заборгованості за кожним із спірних актів та з урахуванням часткової оплати у сумі 10436,00 грн.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені правових підстав для її зменшення не встановлено.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 1070,71 грн розраховані за загальний період з 01.12.2020 по 31.07.2021 із заборгованості за кожним із спірних актів та з урахуванням часткової оплати у сумі 10436,00 грн.

Перевіркою розрахунку 3% річних судом виявлено арифметичну помилку в нарахуванні позивачем 3% річних у сумі 477,21 грн за період з 03.02.2021 по 31.07.2021 із заборгованості в сумі 22000,00 грн за актом наданих послуг № ОУс-000681 від 31.10.2020.

Після здійсненого судом перерахунку 3% річних за вказаний період із указаної заборгованості фактично становлять 323,67 грн, що на 153,54 грн менше (477,21 323,67 = 153,54).

Тож загальна сума 3% річних підлягає зменшенню до 917,17 грн (1070,71 153,54 = 917,17).

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у сумі 3399,95 грн розраховані ним за загальний період із грудня 2020 року по липень 2021 року із заборгованості за кожним із спірних актів та з урахуванням часткової оплати у сумі 10436,00 грн.

Дослідивши наданий розрахунок інфляційних втрат, судом виявлено арифметичну помилку в нарахуванні позивачем інфляційних втрат у сумі 717,39 грн за період із грудня 2020 року по січень 2021 року із заборгованості в сумі 32436,00 грн за актом наданих послуг № ОУс-000681 від 31.10.2020.

За результатом здійсненого судом перерахунку інфляційні втрати за вказаний період із указаної заборгованості та з урахуванням сукупного індексу інфляції 102,2% фактично становлять 713,59 грн, що на 3,80 грн менше (717,39 - 713,59 = 3,80).

Тому, загальна сума розрахованих позивачем інфляційних втрат підлягає зменшенню до 3396,15 грн (3399,95 3,80 = 3396,15).

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 53757,46 грн, з яких: 46168,00 грн основний борг, 3276,14 грн пеня, 917,17 грн - 3% річних, 3396,15 грн інфляційні втрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладається на відповідача у сумі 2263,38 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам (53757,46 х 2 270,00/53914,80 = 2263,38).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" до Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" про стягнення 53914,80 грн, з яких: 46168,00 грн - основний борг, 3276,14 грн - пеня, 1070,71 грн - 3% річних, 3399,95 грн - інфляційні втрати, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Котляревського, буд. 4, ідентифікаційний код 02128201) на користь Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, ідентифікаційний код 36716128) в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степова, буд. 1, ідентифікаційний код 39389830) основний борг у сумі 46168,00 грн, 3% річних у сумі 917,17 грн, пеню у сумі 3276,14 грн, інфляційні втрати у сумі 3396,15 грн, судовий збір у сумі 2263,38 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.10.2021.

Суддя І.І. Колісник