РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/6127/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПК»

про стягнення 356 298, 96 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПК» про стягнення 356 298, 96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.08.2017, укладеного між сторонами відповідно до Договору оренди № 7884 нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.07.2017, в частині своєчасного відшкодування витрат позивача як балансоутримувача орендованого майна, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

27 квітня 2021 року до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 квітня 2021 року недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 30.04.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 250) за адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПК» - 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 22.

Відповідне пересилання прийнято АТ «Укрпошта» 08.05.2021.

Тривале невручення відповідачеві поштового відправлення № 250 зумовило звернення суду до АТ «Укрпошта» з метою отримання пояснень щодо поточного стану поштового відправлення № 250 шляхом направлення листа № 01-37.1/298/21 від 07.07.2021.

22.07.2021 до суду надійшов лист АТ «Укрпошта» від 15.07.2021 № 33-К-5268, в якому зазначено, що встановити місце знаходження поштового відправлення № 250 неможливо.

Враховуючи викладене, листом № 01-37.1/305/21 від 23.07.2021 суд повторно направив Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕПК» копію ухвали від 30.04.2021 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 387)

Відповідне пересилання прийнято АТ «Укрпошта» 27.07.2021, проте протягом тривалого часу до суду не повернулись ані рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, ані поштове пересилання із відміткою оператора поштового зв`язку про неможливість вручення такого відправлення.

26.08.2021 Господарський суд міста Києва постановив окрему ухвалу, яку направив до Акціонерного товариства «Укрпошта» для відповідного реагування.

09.09.2021 конверт з ухвалою суду від 30.04.2021 та конверт з листом № 01-37.1/305/21 від 23.07.2021 були повернуті відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Домашні страви» (ідентифікаційний код 40746483) (орендар) було укладено договір оренди № 7884 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення площею 401, 70 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 34, у підвалі будівлі морфологічного корпусу, що перебуває на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (балансоутримувач) (п. 1.1).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Домашні страви» (ідентифікаційний код 40746483) в подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕПК».

Згідно п. 1.2 Договору, майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи у навчальному закладі.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2017 - 24 101, 11 грн.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінету Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно пунктів 5.3, 5.11 Договору, орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу та здійснювати витрати пов`язані з утриманням орендованого майна, для чого протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він укладений строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 20 липня 2017 року до 20 червня 2020 року включно.

20 липня 2017 року сторонами підписано акт приймання-передавання орендованого майна, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежилі приміщення площею 401, 70 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 34, у підвалі будівлі морфологічного корпусу, що перебуває на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

01 серпня 2017 року між Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Домашні страви» (ідентифікаційний код 40746483) (орендар) було укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір про відшкодування витрат), згідно п. 1.1 якого балансоутримувач забезпечує користування комунальними послугами, обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі (морфологічний корпус), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 34, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі - 401, 70 кв.м. в цій будівлі, з відшкодуванням балансоутримувачу комунальних послуг, витрат на утримання переданого орендарю в оренду державного нерухомого майна, земельного податку, за обумовленими тарифами (цінами) згідно з Розрахунком, що є додатком до цього Договору у терміни передбачені цим Договором.

Пунктом 2.1.3 Договору про відшкодування витрат, визначено обов`язок балансоутримувача надавати орендарю рахунки на компенсацію витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами.

З наведеним кореспондується обов`язок орендаря, визначений у п. 2.2.6 Договору про відшкодування витрат відшкодовувати балансоутримувачу комунальні витрати, витрати на утримання орендованого нерухомого майна, земельний податок відповідно до додатку, який є невід`ємною частиною цього Договору не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

19 червня 2020 року у зв`язку із закінченням строку дії Договору сторонами було підписано акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна, згідно якого орендар повернув, а орендодавець прийняв із користування нерухоме майно загальною площею 401, 70 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 34, у підвалі будівлі морфологічного корпусу, що перебуває на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

У пункті 3 цього акту зазначено, що заборгованість орендаря перед балансоутримувачем складає 429 259, 34 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, комунальних витрат, витрат на утримання орендованого нерухомого майн та земельного податку за період з січня 2018 року по червень 2020 року в загальному розмірі 356 298, 96 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За встановленими обставинами справи, відповідач, підписавши Договір, прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення площею 401, 70 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 34, у підвалі будівлі морфологічного корпусу, що перебуває на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Прийняття майна в оренду зумовлює виникнення обов`язку зі сплати орендних платежів та відшкодування інших витрат, обумовлених Договором.

Позивачем, як балансоутримувачем майна, виставлялись рахунки на внесення орендної плати:

за березень 2020 року - № 03/09-1 від 03.09.20 на суму 12 628, 78 грн, з яких належить до сплати балансоутримувачу - 7 366, 79 грн;

за лютий 2020 року - № 112 від 13.03.20 на суму 35 307, 84 грн, з яких належить до сплати балансоутримувачу - 20 596, 24 грн;

за листопад 2018 року - № 814 від 12.12.2018 на суму 33 696, 86 грн, з яких належить до сплати балансоутримувачу - 19 656, 50 грн.

Позивач у тексті позову допустив технічну описку, вказавши розмір грошового зобов`язання по рахунку № 03/09-1 від 03.09.20 становить 7 366, 80 грн, що вплинуло на визначення загальної суми простроченого грошового зобов`язання.

Таким чином, загальна сума простроченої орендної плати становить 47 619, 53 грн, що відповідачем не було спростовано.

Щодо витрат на утримання переданого в оренду майна, які нараховувались на підставі Договору на відшкодування витрат, суд зазначає таке.

Так, позивач, вказує, що в період з січня 2018 року по березень 2020 року відповідачем не були оплачені витрати на утримання переданого в оренду майна, внаслідок чого заборгованість з цих витрат склала 255 028, 92 грн, в підтвердження чого надає рахунки, які ним виставлялись орендареві.

Дослідивши такі рахунки, суд встановив, що розмір грошових зобов`язань, визначений у них, перевищує розмір заявленої до стягнення суми. Попри це, доказів оплати вказаних рахунків повністю або частково матеріали справи не містять.

Частиною 2 статті 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Також матеріали справи містять рахунки, які виставлялись позивачем для відшкодування земельного податку: за лютий 2020 року - № 141 від 13.03.2020 на суму 4 428, 12 грн, за березень 2020 року - № 193 від 14.04.2020 на суму 4 428, 12 грн, за квітень 2020 року - № 245 від 14.05.2020 на суму 4 428, 12 грн, за травень 2020 року - № 297 від 12.06.2020 на суму 4 428, 12 грн, за червень 2020 року - № 350 від 14.06.2020 на суму 2 804, 48 грн, а також рахунки на відшкодування вартості комунальних послуг: за лютий 2020 року - № 139 від 13.03.2020 на суму 17 005, 30 грн, за березень 2020 року - № 191 від 14.04.2020 на суму 9 658, 72 грн, за квітень 2020 року - № 243 від 14.05.2020 на суму 5 631, 22 грн, за травень 2020 року - № 295 від 12.06.2020 на суму 656, 06 грн, за червень 2020 року - № 348 від 14.07.2020 на суму 182, 24 грн, які відповідачем не були оплачені.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати орендних платежів, відшкодування комунальних витрат, витрат на утримання орендованого нерухомого майна та земельного податку за період з січня 2018 по червень 2020 року, що свідчить про наявність у нього перед позивачем заборгованості в загальному розмірі 356 298, 95 грн.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати за Договором та факту наявності боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 47 619, 53 грн, відшкодування комунальних витрат в розмірі 33 133, 54 грн, витрат на утримання орендованого нерухомого майна в розмірі 255 028, 92 грн та земельного податку в розмірі 20 516, 96 грн є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на результат вирішення справи, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПК» (49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 22; ідентифікаційний код 40746483) на користь Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (01601, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, буд. 13; ідентифікаційний код 02010787) 356 298, 95 грн (триста п`ятдесят шість тисяч двісті дев`яносто вісім гривень 95 коп.) заборгованості та 5 344, 48 грн (п`ять тисяч триста сорок чотири гривні 48 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 27.09.2021.

Суддя О.С. Комарова