ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року, м. Черкаси справа № 925/1961/14(925/420/21) Вх.суду № 5364/21 від 30.03.2021

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Безверхою І.М.,

за участю у судовому засіданні: Поліщука М.А. (від Довгаля Д.П., адвокат), Цинди Л.Г. (від ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ", ліквідатор банкрута, особисто),

у судове засідання не з`явились: представники від ОСОБА_2 , Головного управління ДПС у Черкаській області,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву від 25.03.2021

позивача, ОСОБА_2 ,

до відповідачів, 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика "Новий Київ", 2) Довгаля Дениса Петровича ,

про визнання договору недійсним,

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика "Новий Київ",

про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_2 до суду подано позовну заяву від 25.03.2021 (із заявою про усунення недоліків від 14.04.2021) з вимогами: визнати недійсним договір про переведення боргу між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем від 30.03.2012 (далі - Договір від 30.03.2012, спірний договір); застосувати наслідки недійсності правочину відповідно до ч.3 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства та визнати такими, що не припинилися, зобов`язання Довгаля Дениса Петровича щодо повернення позики, отриманої на підставі договору позики від 26.12.2011 №2612 в сумі 19 440 159,61 грн.

2. Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду: від 28.04.2021 - відкрито провадження у справі; від 18.05.2021 - судове засідання скасовано у зв`язку з необхідністю направлення усіх матеріалів справи до суду апеляційної інстанції; від 24.06.2021 - призначено для розгляду; від 03.08.2021 - закрито підготовче провадження та призначено для розгляду по суті на 19.08.2021.

3. Позивач у позовній заяві від 29.03.2021 (а.с.1 т.17), заяві від 14.04.2021 (вх.суду №6222/21 від 15.04.2021, а.с.23 т.17) пояснив, що 30.03.2012 між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" (далі - відповідач-1) та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем (далі - відповідач-2) був укладений договір про переведення боргу, згідно з яким первісний боржник (ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ") переводить борг за договором від 27.10.2011 №2710, укладеним між первісним боржником та ТОВ "МК-75", а новий боржник (фізична особа-підприємець Довгаль Д.П.) приймає на себе зобов`язання за вказаним договором на загальну суму 19 440 159,61 грн.; що в якості оплати за переведення боргу сторони домовились про припинення зобов`язання фізичної особи-підприємця Довгаля Д.П. щодо повернення позики, отриманої на підставі договору позики від 26.12.2011 №2612 у сумі 19 440 159,61 грн.; що за договором про переведення боргу від 30.03.2012 ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" відмовилось від власних майнових вимог за договором позики від 26.12.2011 №2612 у сумі 19 440 159,61 грн.; що 30.07.2018 з матеріалів поданої Довгалем Д.П. касаційної скарги у справі №712/7975/17, сторонам Договору від 30.03.2012 та позивачу стало відомо про підробку Договору від 30.03.2012, про свідчення відповідача-2 щодо не укладення ним Договору від 30.03.2012 та не вчинення жодних дій, пов`язаних з його укладанням, в тому числі й щодо уповноваження будь-кого на вчинення таких дій від його імені; що за інформацією Подільського управління поліції ГУНП в м.Києві від 23.08.2018 №Н-2617/125/53/03-18, наданої на адвокатський запит адвоката Нікулиці Л.Т., Договір від 30.03.2012, повідомлення ТОВ "МК-75" про надання згоди на переведення боргу та акт приймання-передачі векселя від 30.03.2012 містяться у матеріалах кримінального провадження №0000755 від 02.07.2014; що крім того зазначені документи містяться у матеріалах судової справи №712/7975/17 та були визнані судом належними та допустимими доказами; що у позивача наявна копія касаційної скарги Довгаля Д.П. у справі №712/7975/17 з додатками, серед яких, зокрема заява Довгаля Д.П. про вчинення кримінального правопорушення з відміткою про її отримання 30.07.2018 Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаській області, та витягу з ЄРДР; що оригінали касаційної скарги і доданих до неї документів містяться у вказаній вище справі №712/7975/17; що заява Довгаля Д.П. про вчинення кримінального правопорушення в оригіналі міститься у матеріалах кримінального провадження №0005425; що у ході судового розгляду справи №712/7975/17 також було з`ясовано, що відповідач-1 також не мав фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "МК-75", у тому числі і за договором купівлі-продажу від 27.10.2011 №2710, неіснуючі зобов`язання за яким були предметом Договору від 30.03.2012; що за Договором від 30.03.2012 відповідач-1 безоплатно здійснив відчуження майнових прав, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони та відмовився від власних майнових вимог за договором позики від 26.12.2011 №2612 у сумі 19 440 159,61 грн., перевівши неіснуючий борг ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" перед ТОВ "МК-75" відповідачу-2; що договір про переведення боргу від 30.03.2012 суперечить інтересам позивача та інших кредиторів ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" і підлягає визнанню недійсним відповідно до ч.2 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства із застосуванням наслідків його недійсності, передбачених ч.3 ст.42 цього Кодексу.

4. Відповідач-1 у відзиві від 18.05.2021 №02-01/90 (вх.суду №8175/21 від 21.05.2021, а.с.79 т.17) та його представник у судовому засіданні проти вимог заперечили повністю і пояснили, що на цей час єдиним повноважним керівником та фактично органом управління відповідача-1 (ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ") є ліквідатор банкрута, арбітражний керуючий Цинда Л.Г.; що 30.03.2012 між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгаль Д.П. договір про переведення боргу не укладався; що позовна заява, яка надійшла на електронну адресу ліквідатора ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ", не містить усіх вказаних у ній додатків, зокрема, до позовної заяви не додано оскаржуваного Договору від 30.03.2012; що позивач не є стороною Договору від 30.03.2012, тому не має права на подання позову про визнання його недійсним; що до позовної заяви додано копію адвокатського запиту Нікулиці Л.Т., однак не додано документів, які підтверджують повноваження цієї особи, у чиїх інтересах та на підставі чого вона діє; що згідно з рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.03.2018 у справі №712/7975/17 (залишеним без змін, крім мотивувальної частини, постановою Верховного Суду від 13.01.2021), яке набрало законної сили 16.05.2018, ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" відмовлено у задоволенні позову про стягнення з фізичної особи-підприємця Довгаля Д.П. коштів у сумі 21 390 510,00 грн. за договором позики від 26.12.2011 №2612; що предметом розгляду у справі №712/7975/17 буди договір позики від 26.12.2011 №2612, укладений між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та Довгаль Д.П. , а також взаємовідносини з ТОВ "МК-75/", яким була надана правова оцінка; що звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого позивач не є, останній зобов`язаний довести (підтвердити), яким чином оскаржуваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, однак такі доводи і докази відсутні, а відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин; що позивачем не доведено наявність визначених законом, у тому числі й приписам ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підстав для визнання недійсним оспорюваного договору у момент його вчинення.

5. Відповідач-2 у відзиві від 21.05.2021 (вх.суду №8224/21 від 21.05.2021, а.с.83 т.17) та його представник у судовому засіданні проти вимог заперечили і пояснили, що на обґрунтування заявлених вимог позивачем не надані беззаперечні, належні та допустимі докази, які повинні ґрунтуватися перш за все виключно на підставі первинних документів та достовірних фактах; що за вимогами цивільного законодавства (ст.204 ЦК України) існує презумпція правомірності правочину (якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин); що до оскаржуваних правочинів належить, зокрема, фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ст.234 ЦК України); що головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена судом; що аналогічна позиція сформована Верховним судом України у постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", згідно з п.24 якої для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу усіх сторін правочину, а саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин; що якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків; що у разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний; що позивачем не наведено будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували факти узгодженості дій Довгаля Д.П. з ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та ТОВ "МК-75" з метою незаконного отримання фінансових вигод або його обізнаності з такими діями, чи свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, чи про відсутність у них ділової мети, або засвідчили б наявність інших обставин, які підтверджували б недобросовісність відповідача; що сам по собі вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси у справі №711/3944/13к від 01.04.2015, у якому фігурує ТОВ "МК-75", не може мати негативні наслідки для Довгаля Д.П. при відсутності зловживання з його сторони та не встановлює преюдиційних обставин дійсності/недійсності договору позики, який позивачем визначено підставою позову; що укладення відповідачем-2 Договору від 30.03.2012 не спростовується жодними наданими позивачем відомостями, які підтверджували б фіктивність взаємовідносин між відповідачем-2 та ТОВ "МК-75", а відтак і припинення правовідносин за договором позики від 26.12.2011 №2612; що згідно з актом приймання-передачі права вимоги, первісним кредитором передано новому кредитору не оригінали, а копії вказаних вище договорів позики, переведення боргу, а також копії акту приймання-передачі векселя від 30.03.2012 та повідомлення про надання згоди на переведення боргу, а оригінали вказаних документів так і не були надані, зокрема і при розгляді судової справи №712/7975/17, на матеріали якої посилається позивач; що вказані документи не були також пред`явлені на неодноразові вимоги відповідача-2 та суду під час розгляду справ №925/1961/14 та №712/7975/17, а відтак не були досліджені судами у порядку, передбаченому чинним законодавством; що не засвідчені у встановленому порядку копії документів не можуть вважатися доказами у справі; що діяльність фізичної особи-підприємця Довгаля Д.П. була припинена ще 21.08.2014, у зв`язку з чим на цей час будь-яка документація у останнього відсутня через закінчення строків її зберігання; що відсутність оригіналів документів, у тому числі і договору про переведення боргу від 30.03.2012 у ході розгляду цивільної справи №712/7975/17, стала підставою звернення Довгаля Д.П. з відповідною заявою до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та внесення відповідних відомостей до ЄРДР про початок досудового розслідування кримінального провадження №0005425, на яке посилається позивач; що вказане кримінальне провадження було закрите у 2019 році, тобто факту підроблення та/або використання підробленого документу (оспорюваного договору) у рамках досудового розслідування встановлено не було; що згідно з постановою Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 у справі №712/7975/17 договір купівлі-продажу від 27.10.2011 №2710, укладений між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та ТОВ "МК-75", а також договір про переведення боргу від 30.03.2012 недійсними, як оспорювані правочини, не визнавалися; що обов`язок Довгаля Д.П. щодо повернення суми позики у розмірі 19 440 159,61 грн. припинився на підставі договору про переведення боргу від 30.03.2012; що позивачем не надані, а у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази існування дебіторської заборгованості фізичної особи-підприємця Довгаля Д.П.

6. Представник ініціюючого кредитора у справі, Головного управління ДПС у Черкаській області, проти позову заперечив і пояснив, що вимогу про визнання договору про переведення боргу від 30.03.2012 слід залишити без розгляду, оскільки вказаний договір був укладений у 2012 році, а справа про банкрутство ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" порушена у 2014 році, тоді як згідно з правовою позицією Верховного Суду до договорів, які були укладені до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства, мають застосовуватися вимоги ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутство" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013), згідно з якою визнані недійсними або спростовані господарським судом можуть бути правочини (договори), або майнові дії боржника, які були вчинені боржником, зокрема, протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, однак вказаний строк позивачем пропущено, будь-яких заяв про поновлення цього строку та підстав для цього не надано; що в частині вимоги про визнання такими, що не припинилися зобов`язання Довгаля Д.П. , то останній у ході ліквідаційної процедури ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" жодного разу не заперечував проти наявності у нього боргу перед вказаним підприємством; що на цей час ця дебіторська заборгованість Довгаля Д.П. включена до ліквідаційної маси банкрута; що оскільки Довгаль Д.П. не заперечує її існування, то у вимозі позивача необхідно відмовити.

7. 16.04.2021 позивач звернувся до суду з клопотанням від 16.04.2021 (вх.суду №6350/21 від 16.04.2021, а.с.33 т.17) про витребування у Довгаля Дениса Петровича , у ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ", у Соснівського районного суду міста Черкаси з матеріалів цивільної справи №712/7975/17 та у Головного управління Національної поліції міста Києва з матеріалів кримінального провадження №0000755 від 02.07.2014 належним чином засвідченої копії договору про переведення боргу між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та ФОП Довгалем Денисом Петровичем від 30.03.2012 (Договору від 30.03.2012).

Ухвалою суду від 28.04.2021 заявлене клопотання було задоволено частково: зобов`язано Головне управління Національної поліції у місті Києві надати Господарському суду Черкаської області у справу №925/1961/14(925/420/21): а) належним чином завірену копію договору про переведення боргу від 30.03.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика "Новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем; б) інформацію про те, чи наявний у матеріалах кримінального провадження №0000755 від 02.07.2014 оригінал договору про переведення боргу від 30.03.2012, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика "Новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач 05.05.2021 оскаржив його до Північного апеляційного господарського суду (а.с.55 т.17) і зазначив, що суд, приймаючи рішення за клопотанням позивача, проігнорував вимоги ч.4 ст.75 ГПК України, а також не забезпечив витребування цих доказів у першу чергу безпосередньо у сторін договору (у відповідача-1 та відповідача-2), за участі яких останній було надано як доказ у справі Соснівського районного суду м.Черкаси №712/7975/17; що вказані вище істотні обставини, на які безпосередньо посилався позивач, були проігноровані судом, що є порушенням ст.236 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 подану позивачем апеляційну скаргу на ухвалу від 28.04.2021 не прийнято до розгляду, оскільки скаргу подано на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, ухвала суду від 28.04.2021 Головним управлінням Національної поліції у місті Києві не виконана, як і не виконані у справі про банкрутство ухвали суду від 09.07.2020, від 29.07.2021, від 13.08.2021 №2, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 19.05.2021, від 12.08.2021 про надання наявних у кримінальному провадженні №0000755 документів банкрута та вказано про їх відсутність (лист Подільського управління поліції ГУНП у м.Києві від 26.08.2021 №15294/125/53-21, вх.суду №13850 від 30.08.2021), у зв`язку з чим постановлено окрему ухвалу суду від 16.08.2021 та надіслано її на адресу Державного бюро розслідувань.

8. У судовому засіданні 19.08.2021 суд дослідив документи, які подані позивачем разом з позовною заявою через систему "Електронний суд" і містяться у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду". Установлено, що у позивача відсутні оригінали договору про переведення боргу від 30.03.2012, акту прийому-передачі від 30.03.2012, копії яких ним виготовлено, засвідчено і які знаходяться у матеріалах справи (а.с.4-8 т.17),.

9. Учасники провадження у справі про банкрутство боржника, які не прибули у судове засідання, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

10. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

03.12.2014 ухвалою суду порушено провадження у справі про банкрутство боржника-відповідача-1, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.

25.08.2015 постановою суду боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.

30.07.2018 Довгаль Д.П. звернувся до Верховного Суду України з касаційної скаргою на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2018 у справі №712/7975/17, згідно з якою рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.03.2018 було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" до Довгаля Д.П. про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 26.12.2011 №2612 у сумі 21 390 510,00 грн. До касаційної скарги, серед іншого, додано заяву Довгаля Д.П. , адресовану Черкаському відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ст.15, 190, 358, 366 КК України, у якій заявник повідомив, що договір про переведення боргу від 30.03.2012 є підробленим, поданий до суду з метою введення його в оману і створення хибного висновку про те, що зобов`язання Довгаля Д.П. перед ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" не припинилися, а строки позовної давності не закінчилися; що заявник вказаний договір не укладав, а зобов`язання фізичної особи-підприємця Довгаля Дениса Петровича перед ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" припинилися після повного погашення позики за договором позики від 26.12.2011 №2612, строк дії якого визначено до 26.12.2012; що заявник не вчиняв жодних дій, пов`язаних з укладанням договору про переведення боргу від 30.03.2012, у тому числі нікого не уповноважував на вчинення таких дій від свого імені, не надавав і не видавав жодних документів та довіреностей для укладання такого договору; що оригінал договору про переведення боргу від 30.03.2012 на неодноразові його вимоги та вимоги суду представниками ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та ОСОБА_2 наданий не був. За вказаною заявою 30.07.2018 Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаськаській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0005425, а.с.11,17,18 т.17).

23.08.2018 листом №Н-2617/125/53/03-18, на запит адвоката Нікулиця Л.Т. без дати №01-24/07/18 (а.с.19 т.17), Подільське управління поліції ГУНП у місті Києві повідомило адвоката Нікулицю Л.Т. про те, що у матеріалах кримінального провадження №0000755 від 02.07.2014 наявні: договір про переведення боргу від 30.03.2012, укладений між ТОВ "Паперова фабрика "новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем; акт приймання-передачі векселю від 30.03.2012 від фізичної особи-підприємця Довгаля Дениса Петровича до ТОВ "МК-75" та повідомлення ТОВ "МК-75" про надання згоди на переведення боргу (а.с.9 т.17).

24.01.2019 №1 ухвалою суду визнано ОСОБА_2 поточним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика "Новий Київ" на суму 970 грн., вимоги якого підлягають погашенню у четверту чергу.

28.11.2019 №1 ухвалою суду ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Цинду Л.Г.

30.03.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, що розглядається.

11. Згідно з Господарським процесуальним кодексом України:

ч.1 і 2 ст.4. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

ч.1 п.1 ч.2 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;

ч.1, 3 і 4 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів;

ст.76. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

ч.1 ст.80. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду;

ч.1, 2, 4, абз.2 ч.5 і абз.2 ч.6 ст.91. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення; якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги;

ч.1 і 5 ст.236. Судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим; обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і завперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

п.1 і 2 ч.1 ст.237. При ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно з Кодексом України з процедур банкрутства:

ст.1. (…) сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); (…) учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства,Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір (…);

ч.1 ст.2. Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України;

ч.1 і 2 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; (…)спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником (…); склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України; господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення (…);

ч.2 ст.42. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Згідно із ч.1 ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013, далі - Закон №4212-VI) чинного на час порушення провадження у цій справі про банкрутство:

Правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; (…) боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; (…).

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011, тобто до 19.01.2013, далі - Закон №2343-XII) чинного на дату Договору від 30.03.2012:

ч.1 ст.25. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника;

ч.10 ст.17. Керуючий санацією в трьохмісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо: виконання договору завдає збитків боржнику; договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Згідно з Цивільним кодексом України:

ст.15. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства;

ч.1, п.2 ч.2 ст.16. 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним;

ч.1, 2 і 4 ст.202. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін;

ч.1 - 5 ст.203. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ст.215. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин);

ст.234. Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; фіктивний правочин визнається судом недійсним; правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами;

Згідно з постановою Верховного Суду України від 12.11.2020 у справі №911/956/17.

При вирішенні спору про визнання недійсним договору потрібно брати до уваги ті підстави для визнання недійсним договору, які існували на момент укладення такого договору. А конституційний принцип незворотності дії закону у часі необхідно застосовувати так: розширення прав учасників провадження у часі на спростування дійсності оспорюваного правочину, який укладено боржником до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство з одного року (за статтею 20 Закону про банкрутство в редакції, яка діяла до 21.10.2019) до трьох років (за статтею 42 КУзПБ), не означає можливості застосування передбачених цією нормою підстав для визнання недійсними правочинів боржника, незалежно від того, чи були ці правочини укладені з моменту набрання чинності КУзПБ з 21.10.2019, чи раніше. КУзПБ не передбачено надання зворотної дії в часі положенням статті 42 цього Кодексу, як і будь-яким іншим його положенням. З огляду на таке до договорів, які укладені до моменту набрання чинності КУзПБ, застосовуються загальні чи спеціальні норми матеріального права, які визначають підстави недійсності цих договорів та існували на момент укладення договору (вчинення правочину). (в ЄДРСР №92971718).

12. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

12.1. Позивач викладає обставини-факти, на яких ґрунтуються вимоги у позовній заяві (п.5 ч.3 ст.162 ГПК України).

Сторони можуть визнавати певні обставини, але суд може визнати їх недостовірними, якщо вкаже обґрунтовані підстави (ч.1 ст.75 ГПК України). Виклад і визнання обставин здійснюється сторонами у заявах по суті (ч.1 ст.161, п.5 ч.3 ст.162, п.3 і 4 ст.165 ч.3 ст.166, ч.3 ст.167, ч.3 ст.168 ГПК України), тобто у заявах, якими сторони обмінялись до початку розгляду справи по суті.

Докази на підтвердження викладених обставин мають бути або додані до позовної заяви, або витребувані у інших осіб разом з поданням позовної заяви (ч.2 і 4 ст.80, п.5 ст.162 ГПК України). Нові докази можуть надаватись лише у випадку, якщо: а) позивач обґрунтує неможливість їх подання (тобто це є письмова заява по суті, бо саме в ній вказуються докази, яка разом з доказами має бути направлена відповідачу) б) вкаже і доведе незалежні від позивача причини їх неподання (наприклад, невідомі йому до цього заперечення відповідача і докази на них) (ч.5, 7 і 8 ст.80, ч.8 ст.81 ГПК України).

Письмовими доказами є або оригінали, або належним чином засвідчені копії (ч.2 ст.91 ГПК України). Інші паперові письмові варіанти документів у справі - не є доказами, тобто їх не існує для цілей судового рішення.

Належною є копія, якщо ця копія: а) видана установою, що видала оригінал документа (п.2. гл.10 розділу II Правил організації діловодства); б) має усі необхідні, визначені законом реквізити (якими є дата і підпис /абз.2 ч.5 ст.91 ГПК України/, з яких реквізит "підпис" складається з назви посади, особистого підпису, ініціалів /ініціала імені/ і прізвища /п.2 гл.7 розділу ІІ Правил організації діловодства/) саме у зв`язку з чим набуває юридичної сили і створює правові наслідки (пункти 3.12, 3.15, 3.16, 4.1.7 ДСТУ2732-2004) у формі визнання її доказом.

Неналежна копія документа (не є належним доказом) не може засвідчувати наявну в ньому інформацію, як основний реквізит і призначення документа (пункти 3.3, 3.16, 4.1.6 ДСТУ2732-2004).

Просте заявлення стороною про те, що оригінал документа знаходиться у іншої особи (як цього вимагає ч.5 ст.91 ГПК України), не робить засвідчену заявником (позивачем) копію такого документа доказом, оскільки закон:

а) не надає їй права засвідчувати таку копію для суду;

б) не звільняє сторону від обов`язку або подати суду належну копію документа (тобто копію, яка посвідчена установою, що видала оригінал документа) або заявити клопотання про витребування такої належної копії у цієї установи (ст.81 ГПК України);

в) не покладає на суд ніяких обов`язків щодо самостійного витребування належних доказів у відповідної установи (ч.4 ст.74 ГПК України) чи щодо визнання належними доказами неналежних копій документів.

Під сумнів (ч.6 ст.91 ГПК України) може ставитися належна копія документа, а неналежна копія просто не є доказом у справі (ч.2 ст.91 ГПК України).

Позивач не надав Договір від 30.03.2012 ні в оригіналі ні в належній копії.

Відповідачі заявили про відсутність у них Договору від 30.03.2012.

Враховуючи відсутність оригіналу оскаржуваного Договору від 30.03.2012, який мав би бути належним доказом на підтвердження волевиявлення сторін, суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення між ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" та фізичною особою-підприємцем Довгалем Денисом Петровичем договору від 30.03.2012 про переведення боргу у формі єдиного документу належними та достатніми доказами. Тобто, доказу, необхідного для вирішення спору (оригіналу договору про переведення боргу від 30.03.2012) позивачем не надано, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги про визнання його недійсним слід відмовити. Відсутній правочин не може бути визнаний недійсним.

При цьому слід окремо зазначити,

що інформація Подільського управління поліції ГУНП в м.Києві від 23.08.2018 №Н-2617/125/53/03-18, надана на адвокатський запит адвоката Нікулиці Л.Т., про те, що Договір від 30.03.2012 міститься у матеріалах кримінального провадження №0000755 від 02.07.2014: а) підписана начальником слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м.Києві підполковником поліції Генсіцьким С.В., в той час як на ухвали суду від 28.04.2021, від 09.07.2020, від 29.07.2021, від 13.08.2021 №2, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 19.05.2021, від 12.08.2021 з вимогою до Головного управління Національної поліції у місті Києві про надання у справу документів банкрута з кримінального провадження №0000755 усі відповіді надані слідчим слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Ангеліною Семчук, у провадженні якої знаходиться вказана справа, б) не містить вказівки на те, що у кримінальному провадженні №0000755 знаходиться саме оригінал Договору від 30.03.2012;

що витребування оригіналу документа від відповідачів суперечить принципам змагальності і диспозитивності господарського судочинства (ст.13 і 14 ГПК України), оскільки фактично є перекладенням обов`язку доказування на сторону, проти якої спрямовано позов.

12.2. Позивач не навів жодних фактичних доводів і доказів того, що при укладенні Договору від 30.03.2021 відповідачами було порушено чи могло бути порушено його майновий інтерес, тому позивач не має права на пред`явленя такої вимоги.

Порушення права це є припинення права чи юридична зміна права (фактичне заволодіння майном, створення перешкод у володінні, користуванні чи розпорядженні ним тощо), вчинена всупереч закону дія, яка змінила такий стан використання права, який певний час існував після його виникнення. Такі фактичні обставини позивачем не наведені і не доведені, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

12.3. На момент начебто укладення Договору від 30.03.2012 діяв Закон №2343-XII, який: а) не передбачав вказаних заявником підстав для визнання недійсним Договору від 30.03.2012; б) не надавав йому права на звернення до суду з такою позовною вимогою у межах справи про банкрутство - на дату Договору від 30.03.2012 у ОСОБА_2 будь-яких правовідносин з відповідачами не було. Підстав для застосування норм КУзПБ чи й Закону №4212-VI немає, оскільки "при вирішенні спору про визнання недійсним договору потрібно брати до уваги ті підстави для визнання недійсним договору, які існували на момент укладення такого договору" (постанова Верховного Суду України від 12.11.2020 у справі №911/956/17.

12.4. Вимога позивача "застосувати наслідки недійсності правочину відповідно до ч.3 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства та визнати такими, що не припинилися, зобов`язання Довгаля Дениса Петровича щодо повернення позики, отриманої на підставі договору позики від 26.12.2011 №2612 в сумі 19 440 159,61 грн." задоволенню не підлягає як похідна від вимоги про визнання недійним Договору від 30.03.2012.

Якщо ж її розцінювати як самостійну вимогу про визнання наявним зобов`язання у Довгаля Д.П. перед ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ", то вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено права на пред`явлення такої вимоги в інтересах ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ".

13. Суд відхиляє як докази повідомлення ТОВ "МК-75" від 30.03.2012 на адресу ТОВ "Паперова фабрика "Новий Київ" про згоду на переведення боргу (а.с.7 т.17), акт передачі-приймання векселя від 30.03.2021 (а.с.8 т.17) та Договір від 30.03.2012 (а.с.4 т.17) з мотивів, викладених вище у п.12.1 цієї ухвали суду.

Решту доводів і поданих учасниками справи доказів, які судом не прийнято або відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 від 25.03.2021 повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 27.09.2021.

Направити це судове рішення сторонам.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Я-4