ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4126/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021, ухвалене суддею Ліпинським О.В., повний текст якої підписаний 17.06.2021, у справі №904/4126/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В", с. Веселе, Синельниковський район, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу за невірно зазначену в накладних масу вантажу в сумі 81 273,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" (далі - Відповідач) про стягнення штрафу за невірно зазначену в накладних масу вантажу в сумі 81 273,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у вагонах №73951055, №72216526 прийнятому до відправлення за залізничними накладними №45396918, №45547783, що відповідно до статті 118 Статуту залізниць України є підставою для стягнення штрафу в заявленому розмірі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/4126/21 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 81 273,50 грн. штрафу, 2 270,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неправильним встановленням фактичних обставин справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Одночасно просить відновити йому строк для подачі апеляційної скарги, обґрунтовуючи отримання рішення 07.07.2021.

Обґрунтовуючи невідповідність рішення суду першої інстанції нормам закону, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що за змістом п. 7 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажів, які перевозяться навалом насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах; в даному випадку вантажі перевозилися наливом, що підтверджується зазначенням у накладних "Налив жидкость, мазут топочный". На підставі п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення за домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси. Для визначення маси наливних вантажів можуть застосовуватись вагонні ваги для зважування в русі, призначені лише для повагонного зважування (п. 1.6 Інструкція про порядок застосування засобів вагозважувальної техніки на залізничному транспорті України).

Звертає увагу, що сторонами у накладних узгоджено порядок визначення маси вантажу на 150 тонних вагонних вагах, заводський № 118.11.

Зауважує, що вагонними вагами є засіб ваговимірювальної техніки, призначений для зважування одиниць рухомого складу залізничного транспорту, який вбудований у рейкову колію і є елементом будови залізничної колії (Інструкціяпро порядок застосування засобів вагозважувальної техніки на залізничному транспорті України).

Наголошує, що в даному випадку, зважування вантажу проводилося ТОВ "Агенство міжнародного співробітництва "Фінанси і розвиток" на підставі укладеного з Відповідачем договору на спеціальних вагонних вагах, заводський номер 118.11 (що підтверджується технічним паспортом на дані ваги). Маса вантажів за залізничними накладними №45396918 та №45547783 становила нетто 54600кг та нетто 51550кг, відповідно, що підтверджується ваговими квитанціями за період 23-26 листопада 2020 року та 27 листопада - 03 грудня 2020 року, складеними та підписаними ТОВ АМС "Фінанси і розвиток".

Стверджує, що здійснення зважування підприємством, акредитованим залізницею обумовлено тим, що лише Позивач має право проводити таку акредитацію; дані ваги є частиною будови колії залізниці. Жоден працівник відповідача не володіє в повному обсязі знаннями та навичками роботи з ваговимірювальними засобами та пристроями - у даному випадку для визначення маси у вагоні; об`єктивно зважування на інших вагах не мав можливості провести відповідач, оскільки дане обладнання не знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, на підставі зазначеного вважає, що зважування вантажу перед заповненням залізничних накладних відбувалося на спеціальному обладнанні, яке не належить Відповідачу, тобто Відповідач визначав масу вантажу не самостійно, а за участю спеціально уповноваженого Позивачем суб`єкта господарювання, що підтверджується графами 24, 25 та 26 залізничних накладних, а також ваговими квитанціям. А позивачем не доведено, що на момент заповнення накладної, вага вантажу була іншою ніж та, яка зазначена відповідачем після зважування на станції відправлення.

У зв"язку з викладеним, в апеляційній скарзі заявив клопотання про прийняття судом додаткових доказів: копії договору №277-У від 05.05.2019, копію технічного паспорту на ваги заводський номер 118.11, копію вагових квитанцій за листопад 2020 року.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на подання доказів, вказує, що не отримав ні позовної заяви, ні ухвали про відкриття провадження у даній справі, відтак, не був обізнаний щодо наявності справи відносно відповідача.

Також апелянт наголошує, що, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, комерційними актами підтверджено неправильне зазначення відправником маси вантажу, що є підставою для застосування відповідальності за допущене порушення. Втім, із вказаними твердженнями не погоджується, вказує, що за змістом п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник, начальник вантажного району (завідувачі вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. У разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Звертає увагу, що згідно наданих позивачем комерційних актів №482004/670/107 від 27.11.2020 та №482004/680/108 від 04.12.2020 його підписали зам ДС Ветошко Д.М. та два працівника станції - Гросул Т.В. та Вакуленко Я.В., проте наголошує, що п. 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають підписувати комерційні акти, та дані три посади не альтернативні, тобто мають бути підписи всіх трьох осіб. Інші особи у разі необхідності могли бути залучені до перевірки вантажу і підписання акта, але не замість, а крім осіб, визначених п.10 Правил складання актів.

Отже, вважає, що в даному випадку відсутній підпис начальник вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), замість якого наявні підписи двох працівників станції, що є порушенням п. 10. Правил складання актів. Відтак, вважає, що комерційні акти, складені (підписані) не уповноваженими на його складання (підписання) особами, тому не можуть бути належною підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника за невідповідність вказаної маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, внаслідок чого судом безпідставно задоволено позовні вимоги.

Позивач Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зауважив, що відповідно до спірних накладних відправником вантажу є ТОВ "Транскомплект-В", маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, завантаження проводилося силами та засобами вантажовідправника, що підтверджується відповідними відмітками у графах 24, 26, 28 перевізного документу. Відповідно до Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках. У графі 28 накладних чітко вказано, що вагон зважено вантажовідправником. Тому, з урахуванням приписів статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежного від того чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

В даному випадку посилається на висновки, наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі № 914/2339/17, в якій зазначено, що відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Звертає увагу, що на адресу відповідача було направлено позовну заяву із доданими до неї документами, що підтверджується описом вкладень та реєстром Укрпошти про відправку, які містяться в матеріалах справи, відтак, доводи скарги про не направлення позову є хибними.

Посилання відповідача на те, що надані позивачем комерційні акти складено з порушенням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 також вважає хибними, вказавши, що комерційні акт підписані працівниками залізниці станції Покровськ - заступником начальника станції Ветошко Д.В., комерційним агентом ОСОБА_1 та інженером станції Вакуленко Я.В., і є належними та допустимими доказами, оскільки в штатному розписі станції Покровськ - штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) відсутні, про що вказано у комерційних актах, тому комерційні акти на підставі наказу №119/ДС від 14.01.2020 та наказу № 804/ДС від 30.04.2021 були підписані заступником начальника станції Ветошко Д.В., комерційним агентом Гросул Т.В., що безпосередньо проводив переважування вагона (згідно п.10 Правил складання актів), інженером станції Покровськ Вакуленко Я.В. (в зв`язку з відсутністю начальника вантажного двору), що доводить факт підписання комерційного акту правомочними особами.

Наголошує, що на станції Покровськ та на всіх інших станціях регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Укрзалізниця" за штатним розкладам відсутні штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), тому покласти виконання їхніх обов`язків на інших працівників не можливо. Внаслідок чого залізницею були прийняті всі необхідні заходи для визнання судами складених комерційних актів на станції та інших станціях - належними доказами з урахуванням правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 у справі № 916/2450/17, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17, від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17, а саме, - для контролю за правильністю складання комерційних актів начальником станції Покровськ видано наказ № 119/ДС від 14.01.2020 з подальшими змінами, яким визначені працівники станції уповноважені на підписання комерційних актів, складених на станції.

В підтвердження цих доводів подав накази №119/ДС від 14.01.2020, № 804/ДС від 30.04.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021, справу №904/4126/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.) скаржнику відновлено строк подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача; з урахуванням положень ч.13 ст.8, ч.10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань, додаткових доказів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

26.11.2020 за залізничною накладною №45396918 зі станції Дніпро - Головний Придніпровської залізниці до станції Роя Донецької залізниці ТОВ "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" здійснено відправлення на адресу одержувача ДТЕК Курахівська ТЕС наступного вантажу: мазут топочний у вагоні №73951055.

Під час проходження вантажу через станцію Покровськ Донецької залізниці на підставі актів загальної форми №2636 від 27.11.2020, №1521 від 27.11.2020 здійснено комісійне переважування вагону №73951055 і складено комерційний акт №482004/670/107 від 27.11.2020.

Відповідно до комерційного акта №482004/670/107 від 27.11.2020, під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення на 150 т статичних вагах станції (повірка 16.07.2020) вагона №73951055 відправленого за накладною №45396918 при переваженні виявлено: вага брутто 61 100кг, тара за документом 23 600кг, вага нетто 37 500кг, що більше документа на 17 100кг. При перестановці вагону на знеструмлену колію виявлено: горловина цистерни ригельного типу, відкритий болт закручений, зажато, ЗПУ Д000941 справне згідно документу, повітряний клапан не пломбований, кришка зливного прибору щільно зачинена. Течі, доступу до вантажу немає. Цистерна прибувала в технічному стані справна.

30.11.2020 за залізничною накладною №45547783 зі станції Дніпро - Головний Придніпровської залізниці до станції Роя Донецької залізниці ТОВ "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" здійснено відправлення на адресу одержувача ДТЕК Курахівська ТЕС наступного вантажу: мазут топочний у вагоні №72216526.

Під час проходження вантажу через станцію Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №1545 від 04.12.2020, здійснено комісійне переважування вагону №72216526 і складено комерційний акт №482004/680/108 від 04.12.2020.

Відповідно до комерційного акта №482004/680/108 від 04.12.2020, під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення на 150 т статичних вагах станції (повірка 16.07.2020) вагона №72216526 відправленого за накладною №45547783 при переваженні виявлено: вага брутто 65 350кг, тара за документом 25 400кг, вага нетто 39 950кг, що більше документа на 11 600кг. При перестановці вагону на знеструмлену колію виявлено: на котлі цистерни з від завантажувального люка старі сліди течі вантажу. В документі та в дійсності ЗПУ Д000938 справне, відповідає документу, опломбовано за деталі цистерни та кришці люка. Головна цистерна ригельного типа, відкритий болт закручено, зажато, кришка зливного прибору щільно закрита. Течі та доступу до вантажу немає. Цистерна прибула в технічному стані справна.

У відповідності до статей 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладний масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі 81 273,50 грн., який розраховано згідно із накладною №45396918, виходячи із суми провізної плати за вагон 8355,20 грн., відтак, п"ятикратний штраф дорівнює сумі 41 776,00 грн., а за накладною №45547783 - провізна плата за вагон складає 7899,50 грн., тому п"ятикратний штраф дорівнює 39 497,50 грн.

Несплата зазначеного штрафу відповідачем у добровільному порядку і стала підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності належними та допустимими доказами неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у накладній, за що ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України передбачене нарахування штрафу в п"ятикратному розмірі від розміру провізної плати.

Центральний апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Предметом доказування у даній справі є наявність порушення з боку відповідача оформлення накладної та неправильного зазначення в ній маси вантажу, арифметичної правильності цього розрахунку.

Аналізуючи відносини сторін, колегія суддів зазначає, що вони виникли із договору перевезення, що регламентований главою 64 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України, спеціальними нормативними актами у сфері перевезення.

Відповідно ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Згідно п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (надалі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (абз. 1 пункту 1.2 Правил).

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді (абз.3 п.1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом".

Якщо за однією накладною перевозяться тарно-штучні вантажі різних найменувань і в різній упаковці, то в ній зазначаються маса вантажу кожного найменування окремо, кожного виду упаковки та загальна маса вантажів.

Згідно вказаного додатку у графах 24 та 25 накладної зазначається маса вантажу (відправником або залізницею); якщо маса вантажу визначена відправником вказуються ним же маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); якщо масу вантажу визначено залізницею вказується залізницею маса у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом).

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

За приписами статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

У частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, за змістом положень статей 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами:

- на підставі актів загальної форми №2636 від 27.11.2020, №1521 від 27.11.2020 здійснено комісійне переважування вагону №73951055 і складено комерційний акт №482004/670/107 від 27.11.2020, відповідно до якого, під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення на 150 т статичних вагах станції (повірка 16.07.2020) вагона №73951055 відправленого за накладною №45396918 при переваженні виявлено: вага брутто 61 100кг, тара за документом 23 600кг, вага нетто 37 500кг, що більше документа на 17 100кг. При перестановці вагону на знеструмлену колію виявлено: горловина цистерни ригельного типу, відкритий болт закручений, зажато, ЗПУ Д000941 справне згідно документу, повітряний клапан не пломбований, кришка зливного прибору щільно зачинена. Течі, доступу до вантажу немає. Цистерна прибувала в технічному стані справна. Цей комерційний акт підписали заст. ДС Ветошко Д.В., агент комерційний Гросул Т.В., інженер Вакуленко Я.В.. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає;

- на підставі акту загальної форми №1545 від 04.12.2020, здійснено комісійне переважування вагону №72216526 і складено комерційний акт №482004/680/108 від 04.12.2020, відповідно до якого, під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення на 150 т статичних вагах станції (повірка 16.07.2020) вагона №72216526 відправленого за накладною №45547783 при переваженні виявлено: вага брутто 65 350кг, тара за документом 25 400кг, вага нетто 39 950кг, що більше документа на 11 600кг. При перестановці вагону на знеструмлену колію виявлено: на котлі цистерни з від завантажувального люка старі сліди течі вантажу. В документі та в дійсності ЗПУ Д000938 справне, відповідає документу, опломбовано за деталі цистерни та кришці люка. Головна цистерна ригельного типа, відкритий болт закручено, зажато, кришка зливного прибору щільно закрита. Течі та доступу до вантажу немає. Цистерна прибула в технічному стані справна. Цей комерційний акт підписали заст. ДС Ветошко Д.В., агент комерційний Гросул Т.В., інженер Вакуленко Я.В. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає.

Оскільки дані щодо маси вантажу зазначаються відправником, відповідно відповідачем, останнім у накладних, а саме:

- №45396918 неправильно зазначено масу вантажу 54 600кг, замість 37 500кг, що підтверджується актами загальної форми №2636 від 27.11.2020, №1521 від 27.11.2020 і комерційним актом №482004/670/107 від 27.11.2020;

- №45547783 неправильно зазначено масу вантажу 51 550кг, замість 39 950кг, що підтверджується актом загальної форми №1545 від 04.12.2020 і комерційним актом №482004/680/108 від 04.12.2020, що є підставою для покладення на нього відповідальності згідно зі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

Стосовно доводів апелянта про те, що маса визначається іншою акредитованою позивачем, юридичною особою - ТОВ "Агенство міжнародного співробітництва "Фінанси і розвиток" на підставі укладеного з Відповідачем договору на спеціальних вагонних вагах, заводський номер 118.11 (що підтверджує технічним паспортом на дані ваги), ваговими квитанціями, то вказані доводи не приймаються колегією суддів, оскільки відповідальність за ст.122 Статуту залізниць покладається на вантажовідправника, який власноручним підписом засвідчує правильність внесених даних у накладну. Крім того, попри надання технічного паспорту на ваги, даних щодо їх повірки, яка проводиться кожні 12 місяців та огляди-перевірки кожні 6 місяців апелянтом не надано. При цьому згідно даного технічного паспорту датою прийняття ЗВВТ в експлуатацію є 08.08.2011, а оформлення паспорту на ваги відбулось 06.09.2017. Натомість позивачем наданий паспорт на ваги, якими здійснювалась перевірка маси вантажу, повірка яких відбулась 16.07.2020, тобто за чотири місяці до складення спірних комерційних актів.

Вказані додаткові докази судом апеляційної інстанції приймаються, з огляду на те, що фактично є додатками до відзиву, який би подав апелянт суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі відповідач наголошував на тому, що комерційні акти від 27.11.2020 та від 04.12.2020 складені залізницею з порушенням законодавства (не підписані начальником вантажного району, завідувачем вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи тощо), тому не можуть бути враховані судом як належний та допустимий доказ матеріальної відповідальності відповідача.

В свою чергу позивач вказане заперечив та зазначив, що на підтвердження повноваження працівників залізниці, які підписали вище вказані комерційні акти, позивачем в матеріали справи надано накази №119/ДС від 14.01.2020, № 804/ДС від 30.04.2021.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району, завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб - працівників залізниці, які мають право підписувати комерційної акти в силу їх посадового становища: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району, завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупністю трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Визначений пунктом 10 Правил складання актів на виконання вимог статті 129 Статуту залізниць України склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів є імперативним приписом. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковими реквізитами комерційного акту.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць бригад бюро лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17 тощо.

Як зазначено у комерційних актах, зав. вантажним двором у штаті немає.

Згідно наказу від 14.01.2020 №119/ДС, виданого начальником структурного підрозділу АТ "Українська залізниця" регіональної філії "Донецька залізниця" "Станція Покровськ" Вакуленко Д.В., для контролю за правильністю складання комерційних актів та з метою недопущення сторонніх осіб до їх складання та підписання, вирішено: 1. Призначити відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ Вакуленко Я.В; 2. Призначити відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту залізниць України: начальника станції Вакуленко Д.В., або його заступники; За відсутності в штатному розпису станції Покровськ штатної одиниці начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) інженера станції Покровськ Вакуленко Я.В.; змінних агентів комерційних станції Покровськ; змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ; 3. За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов"язки покладаються на працівників, які їх заміщують; 4. Контроль за виконанням даного наказу покласти на заступника начальника станції Ветошко Д.В.

З наказом ознайомлені: заступник начальника станції: Ветошко Д.В., Маслов О.В., Божко П.О., інженер станції Покровськ Вакуленко Я.В., агенти комерційні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , маневрові диспетчери ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Згідно наказу від 30.04.2020 №804/ДС, яким внесено зміни до наказу №119/ДС, начальником станції Покровськ Вакуленко Д.В. вирішено призначити відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту залізниць України, у зв"язку з виробничою необхідністю змінних агентів комерційних станції Нова, які тимчасово працюють на станції Покровськ; контроль за виконанням даного наказу покладений на заступника начальника станції Ветошко Д.В.

З наказом ознайомлені агенти комерційні станції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Таким чином, колегія суддів констатує підписання актів належними особами (заст. ДС ОСОБА_20 , агентом комерційним ОСОБА_1 , інженером ОСОБА_21 , на якого покладені обов"язки начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), підписи яких є обов"язковим для дійсності акту.

Вказані докази приймаються судом апеляційної інстанції, як надані на спростування доводів апеляційної скарги, які по суті є запереченнями на відзив.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема розгляду справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи. Зокрема, апелянт наголошує, що не отримав ні позовної заяви, ні ухвали про відкриття провадження у даній справі, відтак, не був обізнаний щодо наявності справи відносно відповідача, то вказані доводи відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 52542, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе (Дібровська с/р), вул. Куйбишева, 1А. Вказану адресу зазначено і самим апелянтом в апеляційній скарзі.

На вказану адресу позивачем направлено позовну заяву з описом вкладення, що підтверджено списком згрупованих відправлень АТ "Укрпошта" від 09.04.2021.

Судом першої інстанції ухвалу про відкриття провадження у справі від 19.04.2021 направлено рекомендованою кореспонденцією відповідачу за вказаною адресою, з якої поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "за заявою адресата". Судом першої інстанції супровідним листом від 11.05.2021 повторно направлено вказану ухвалу відповідачу рекомендованою кореспонденцією за належною адресою, з якої поштове відправлення повторно повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв"язку "адресат відмовився".

За приписами ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, системний аналіз статті 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі N 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі N 904/2584/19).

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що з урахуванням наведених норм права та обставин справи, відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи, відтак, така обов"язкова підстава скасування рішення, як його ухвалення без сторони належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання, передбачене п.3 ч.3 ст.277 ГПК України в даному випадку не застосовується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 81 273,50 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/4126/21 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМПЛЕКТ-В" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.09.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв