ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 вересня 2021 року Справа № 924/53/21
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.
судді Петухов М.Г.
судді Мельник О.В.
секретар судового засідання Орловська Т.Й.
за участю представників:
позивача: не з`явився
відповідача: не з`явився
третьої особи 1: не з`явився
третьої особи 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду заяву представника ПрАТ "Холод" - адвоката Керницької О.В. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21
за позовом ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства "Холод"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:
1) Публічного акціонерного товариства „Національний депозитарій України";
про визнання недійсним рішення позачергових дистанційних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Холод", які відбулися 21.12.2020р. та оформлені протоколом №2 від 24.12.2020 р. з усіх питань порядку денного.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2021 року у справі №924/53/21 позов задоволено. Визнано недійсним рішення позачергових дистанційних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Холод", які відбулися 21.12.2020р. та оформлені протоколом №2 від 24.12.2020р. з усіх питань порядку денного.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2021 року у справі №924/53/21 задоволено. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2021 року у справі №924/53/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

16 вересня 2021 року на адресу суду від представника ПрАТ "Холод" - адвоката Керницької О.В. надійшла заява від 13.09.2021 року про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21. У вказаній заяві відповідач просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 року прийнято вказану заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21 до розгляду. Розгляд заяви призначено на 27 вересня 2021 року.

27 вересня 2021 року засобами електронного зв`язку від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та просить суд у задоволенні заяви скаржника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. відмовити повністю. У будь-якому разі просить суттєво їх зменшити на підставах зазначених у запереченнях. Так, позивач зазначає, що у самій апеляційної скарги, яка у даному разі і є заявою по суті апеляційного розгляду, скаржник жодного попереднього розрахунку розміру судових витрат не приводив. Причому, незважаючи на те, що на момент підготовки самої скарги, як видно із додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020, та акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09.2021 скаржнику і його адвокату уже мало бути відомо щонайменше про те, що витрати на підготовку та подання скарги складатиме 12 500 грн. Проте, подаючи скаргу, відповідач, фактично, приховав цей розмір, чим позбавив іншу сторону враховувати це, як чинник, що стимулював би позивача для прийняття рішення щодо подальшого руху справи, зокрема у разі його відмови від позову. Таким чином, оскільки скаржник не зазначив у апеляційній скарзі попередній орієнтовний розрахунок судових витрат апеляційного оскарження, чим позбавив іншу сторону чинника, який міг впливати на можливість іншого завершення справи, відповідач має нести усі негативні наслідки застосування судом ч. 2 ст. 124 ст. ГПК України, відповідно до якої з огляду на неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд мав би відмовити йому у відшкодуванні відповідних судових витрат, за таких обставин.

27 вересня 2021 року на адресу суду від представника ПрАТ "Холод" - адвоката Керницької О.В. надійшла заява в якій просить суд проводити судове засідання призначене на 12:15 год. 27.09.2021 року без її участі. Вимоги викладені у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21 підтримує у повному обсязі.

В судове засідання 27.09.2021 ОСОБА_1 , ПАТ „Національний депозитарій України", Будзінський В.Б. своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки своїх представників суду не повідомили.

Згідно ч.4 ст.244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву ПрАТ "Холод" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У даному випадку відповідач письмово повідомив про надання відповідних доказів у апеляційній скарзі. Відповідач повідомив суд, що докази на підтвердження витрат у зв`язку з розглядом справи, зокрема витрат на правову допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 43 т.3).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що постанову у даній справі ухвалено 08.09.2021 (повний текст складено та підписано 13.09.2021 р.). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач направив поштовим зв`язком заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/53/21 - 13.09.2021 року, яка була зареєстрована канцелярією суду 16.09.2021 року.

Враховуючи зазначене, звернення відповідача з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/53/21 з наданням відповідних доказів понесення витрат на надання професійної правничої допомоги здійснено у строки, передбачені ч.8 ст.129 ГПК України.

Твердження ОСОБА_1 у запереченнях на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, що неподання скаржником попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат є підставою для відмови йому у відшкодування відповідних судових витрат, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Вказане право може бути реалізовано, зокрема у випадку, коли ненадання попереднього розрахунку судових витрат порушить принцип змагальності сторін та позбавить іншу сторону надати в строки, встановлені ГПК України, свої міркування, спростування, заперечення щодо розміру витрат, чого у даному випадку судом апеляційної інстанції не встановлено, оскільки ОСОБА_1 подане заперечення щодо розміру витрат в якому викладені свої міркування та спростування.

Водночас колегія суддів зазначає, що неподання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору, не позбавляє права подати до суду докази на підтвердження розміру понесених витрат в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 129 ГПК України, відповідно до якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №910/3419/20.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Представником ПрАТ "Холод" - адвокатом Керницькою О.В. на підтвердження понесених ПрАТ "Холод" витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Холод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2021 року у справі №924/53/21 надано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020; копія додатку №1 до договору про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09.2021 до договору про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020 на суму 15000,00 грн.; платіжне доручення №2168 від 10.09.2021 на суму 15000,00 грн. В матеріалах справи також містяться свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ №000089 від 10.10.2018 року видане Керницькій О.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВХ №1003332 від 19.05.2020 року (а.с.46-47 т.3)

Згідно з договором про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020 укладеного між адвокатом Керницькою О.В. (адвокат) та Приватним акціонерним товариством «Холод» (клієнт) сторони узгодили зокрема, наступне.

Пунктом 1.1 договору сторони передбачили, що адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити послуги адвоката (гонорар) та компенсувати фактичні витрати на надання правової допомоги в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Адвокат надає правову допомогу клієнту у вигляді, зокрема представництва інтересів клієнта у всіх судових органах (п.1.2 договору).

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 винагорода адвоката за надання правової допомоги (гонорар) обчислюється виходячи з витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата). Вартість однієї години роботи адвоката встановлюється сторонами у додатку до цього Договору. У будь-якому випадку гонорар адвоката не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який встановлюється сторонами у додатку до цього договору. У разі, якщо після розрахунку гонорару відповідно до п.3.2 цього договору (за погодинною оплатою), розмір гонорару буде більшим, ніж фіксований розмір гонорару, встановлений сторонами у відповідному додатку, оплаті підлягає гонорар, який розрахований відповідно до п.3.2 цього договору. Вартість однієї години роботи адвоката та фіксований розмір гонорару можуть бути змінені за домовленістю сторін, що оформляється відповідною додатковою угодою. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), у якому має міститись опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. У відповідному акті також може міститись посилання на конкретну судову справу (номер справи, назва суду), в межах якої адвокатом надавалася правова допомога клієнту.

Згідно п.4.1 цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє протягом поточного календарного року, в якому цей договір був укладений і до кінця наступного календарного року.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги №118 від 28 грудня 2020 року сторони передбачили, що вартість 1 (однієї) години роботи адвоката відповідно до п.3.2 договору про надання правової допомоги встановлено, зокрема в розмірі 2500,00 грн. - за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції та надання іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, в суді апеляційної інстанції, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів та заяв по суті справи тощо. Сторони погодили, що вартість правової допомоги у вигляді представництва адвокатом інтересів клієнта у судовому засіданні суду будь-якої інстанції та юрисдикції у будь-якому разі не може становити менше: 2500 грн. за кожне судове засідання. При встановленні вартості години роботи адвоката враховано кваліфікація і досвід адвоката. Гонорар адвоката відповідно до п.3.3 договору про надання правової допомоги не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який становить 15000,00 грн.

Згідно з доданого до заяви акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09.2021 до договору про надання правової допомоги №118 від 28.12.2020 адвокатом Керницькою О.В. на суму 15000,00 грн. було надано ПрАТ "Холод" на підставі договору про надання правової допомоги №118 від 28 грудня 2020 року укладеного між сторонами, адвокатом в межах судової справи №924/53/21 були надані послуги (виконані роботи) на загальну суму 15000,00 грн. в наступному обсязі: 1. Підготовка та подання до суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року у справі №924/53/21, час витрачений адвокатом - 5 год., вартість однієї години роботи адвоката - 2500 грн., вартість виконаних робіт (наданих послуг) - 12500 грн.; 2. Участь у судовому засіданні 08.09.2021 у справі №924/53/21, час, витрачений адвокатом - 1 год., вартість однієї години роботи адвоката - 2500 грн., вартість виконаних робіт (наданих послуг) - 2500 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція відображена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03. 2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату фіксованого розміру плати за надану правову допомогу, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розглянувши наведені у заяві представника ПрАТ "Холод" - адвоката Керницької О.В. обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням наданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підтвердження здійснення відповідачем витрат в частині отримання послуг з підготовки та поданні до суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року у справі №924/53/21 у розмірі 12500,00 грн.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує, що тривалість судового засідання суду апеляційної інстанції, яке відбулося 08.09.2021 складає 36 хвилин (з 12:08 год. до 12:44 год.), що підтверджується протоколом вказаного судового засідання (а.с.105 т.3).

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 у запереченнях на те, що витрати на правову допомогу при перегляді судових рішень не можуть перевищувати такі витрати, понесені клієнтом при розгляді справи у суді першої інстанції, оскільки у даній справі відповідачем не подавалася заява про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21 до суду першої інстанції.

А тому, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, колегія суддів дійшла висновку, що достатніми, об`єктивними, співмірними зі складністю справи є витрати відповідача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 14000,00 грн. (12500,00 грн. + 1500,00 грн. (36 хв. х 2500 грн. / 60 хв.). В стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 у розмірі 1000,00 грн. суд апеляційної інстанції відмовляє з підстав невідповідності критерію обґрунтованості.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ПрАТ "Холод" - адвоката Керницької О.В. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/53/21 - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Холод" (29026, м. Хмельницький, вул. Тупікова, 1, ) - 14000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн. відмовити.

3. Доручити Господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

4. Справу №924/53/21 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" вересня 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.