СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа № 1131з-21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Семенова О.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: ліквідатор ТОВ "Профагро" - арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д., свідоцтво №1759 від 30.03.2016;

від відповідача: Пакін А.В., ордер серія АІ № 1153200 від 16.09.2021;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро2007", м. Харків (вх. №2591 Х/2),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 (суддя Калантай М.В.),

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро", м.Харків - арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро", м. Харків в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д.,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро2007", м. Харків, в особі комісії з припинення,

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" (, адреса: 61508, Харківська область, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, корпус Г-2, кім. 3) - арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- заборони комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро2007" (, адреса: 61145, Харківська область, м.Харків, вул. Космічна, буд. 21) складати передавальний акт або розподільчий баланс ТОВ "Профагро2007";

- заборони учасникам ТОВ "Профагро2007" затверджувати передавальний акт або розподільчий баланс ТОВ "Профагро2007";

- заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти/здійснювати/проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "Профагро2007", пов`язані з припиненням юридичної особи, а також державної реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профагро2007" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" - арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ухвала про забезпечення позову прийнята із порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступне:

- дійсно, 09.06.2017 між ТОВ "Профагро2007" та ТОВ "Профагро" було укладено договір зворотної фінансової допомоги, однак, на даний час всі зобов`язання грошового характеру перед ТОВ "Профагро" відповідачем було виконано в повному обсязі та всі належні ТОВ "Профагро2007" платежі було здійснено; для підтвердження вказаних обставин апелянтом було направлено запити до банківських установ, але у зв`язку із необхідністю певного часу на їх виготовлення станом на момент подання апеляційної скарги запитувані виписки ще не було отримано;

- на думку скаржника, ліквідатор зловживає своїми процесуальними правами, з огляду на те, що в межах справи №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро" ліквідатором Мухітдіновим Р.Д. вже подавалась заява про застосування заходів забезпечення позову з аналогічними вимогами (по забороні ТОВ "Профагро2007" та державним реєстраторам вчиняти дії пов`язані з реорганізацією підприємства), проте, судом першої та апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні вказаних вимог;

- неправомірне створення ліквідатором ТОВ "Профагро" штучного процесу по стягненню коштів із відповідача та безпідставне забезпечення судом позову у даному випадку паралізує господарську діяльність ТОВ "Профагро2007" та завдає значної шкоди (унеможливлює кредитування в фінансових установах, створює складнощі у відношенні з контрагентами та позбавляє можливості пошуку нових, не дає можливості розпоряджатись власним майном), а заходи забезпечення позову, які ліквідатор просить вжити є неспіврозмірними та неадекватними по відношенню до позовних вимог;

- ліквідатором ТОВ "Профагро" пропущено строк позовної щодо вимоги про стягнення грошових коштів з ТОВ "Профагро2007" за договором фінансової допомоги, у зв`язку з чим ТОВ "Профагро2007" просить застосувати насідки пропуску цього строку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 поновлено ТОВ "Профагро2007" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам судового процесу строк для подання відзиву з доказами його надсилання іншим учасникам в порядку ст. 263 ГПК України до 09.09.2021; призначено справу до розгляду на 20.09.2021 о 16:00 год.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 08.09.2021 від ліквідатора ТОВ "Профагро", арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д. заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін. В обґрунтування своє позиції зазначає про наявність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують час та факт отримання ТОВ "Профагро2007" грошових коштів від ТОВ "Профагро", а також розмір наданої і фактично повернутої фінансової допомоги за Договором №1 від 09.06.2017, залишок несплаченої заборгованості складає 642900,00 грн., які відповідач ухиляється повертати. В свою чергу скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ТОВ "Профагро2007" взятих на себе зобов`язань грошового характеру. Також ліквідатор вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що в рамках справи №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро" судом було відмовлено у задоволенні аналогічних вимог ліквідатора , оскільки у вказаній справі розглядались зовсім інші вимоги, зокрема щодо накладення арешту на нерухоме майно. Посилання скаржника в апеляційній скарзі на пропуск строку позовної давності, на думку ліквідатора, не заслуговує на увагу, оскільки зазначені обставини під час вирішення питання щодо забезпечення позову не мають значення, а повинні доводитись та встановлюватись у суді першої інстанції під час розгляду спору по суті.

20.09.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Профагро2007" надійшло клопотання про долучення доказів, в якому відповідач просив долучити до матеріалів справи копії Договору про надання поворотної правової допомоги №01 від 09.06.2017 та виписки по рахунку ТОВ "Профагро2007" в АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк" із долученими копіями платіжних документів, які підтверджують факт повернення поворотної фінансової допомоги. Скаржник стверджує, що надані докази свідчать про відсутність в нього будь-якої заборгованості перед ТОВ "Профагро" за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 09.06.2017, у зв`язку з чим відсутні підстави для забезпечення позову. Неможливість подання цих документів разом з апеляційною скаргою заявник обґрунтовує необхідністю додаткового часу для їх отримання в банківських установах.

У судовому засіданні 20.02.2021 представник апелянта (відповідача) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити та скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Ліквідатор ТОВ "Профагро" - арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д. у судовому засіданні 20.02.201 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши в судовому засіданні 20.09.2021 пояснення присутніх представників сторін, надавши оцінку доводам щодо наявності або відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про долучення доказів, вирішила відмовити у задоволенні цього клопотання з наступних підстав.

Правила прийняття доказів судами першої та апеляційної інстанцій визначені у ст.ст. 80 та 269 ГПК України.

Так, ч.ч. 2 та 3 ст. 80 ГПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 8 зазначеної статті встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Отже, за загальним правилом господарське процесуальне законодавство визначає необхідність подання учасником справи доказів разом з апеляційною скаргою, а уразі неможливості заявник повинен обґрунтувати поважність причин неподання доказів.

Як вбачається із доданих до клопотання відповідача про долучення доказів платіжних доручень АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк", останні датовані 2017-го - 2018-го року. Тобто, ці докази існували як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, так і на момент подання апеляційної скарги ТОВ "Профагро2007".

Разом із цим матеріалами справи підтверджується, що представник відповідача 06.08.2021 в господарському суді першої інстанції ознайомлювався з матеріалами справи №1131з-21, що свідчить про обізнаність відповідача із змістом оскаржуваної ухвали, а також усвідомленням підстав для подання ліквідатором майбутнього позову та мотиви застосування судом заходів забезпечення позову .

Проте, до клопотання про долучення доказів не надано будь-якого документального підтвердження неможливості отримати банківські виписки та платіжні доручення АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк" у проміжок часу з 06.08.2021 по 17.08.2021 для подання цих документів разом з апеляційною скаргою.

Оскільки заявником не надано до матеріалів справи доказів звернення до АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк" щодо отримання цих документів та відповідей банківських установ, з яких вбачалось, що дійсно, такі банківські виписки виготовлялись конкретну кількість часу, який є необхідним для формування цих платіжних документів, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості оцінити та визнати обґрунтованими доводи заявника щодо неможливості подання цих документів разом з апеляційною скаргою.

Враховуючи викладене, оскільки з матеріалів справи не вбачається документального підтвердження обставин, викладених скаржником у клопотанні про долучення доказів (про необхідність часу для виготовлення платіжних документів у банківських установах), колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені обставини не свідчать про неможливість подання цих доказів разом з апеляційної скаргою.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак господарський суд першої інстанції у даному випадку розглянув заяву ліквідатора ТОВ "Профагро" про забезпечення позову без виклику учасників справи та саме на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Положеннями ст. 145 ГПК України передбачено можливість скасування заходів забезпечення позову, які передбачають необхідність подання учасником справи до суду першої інстанції відповідного клопотання та доказів на підтвердження відсутності підстав для забезпечення позову.

Надані відповідачем до свого клопотання банківські виписки АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк" датовані 20.08.2021 та 26.08.2021, тобто отримані скаржником ще задовго до початку розгляду апеляційної скарги по суті, при цьому, заявник не обґрунтовує та не зазначає жодних причин неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції разом з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 145 ГПК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача були відсутні будь-які перешкоди для подання в порядку ст. 145 ГПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову разом з наданими доказами до місцевого суду, поважних причин неможливості заявити таке клопотання заявником не наведено.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення заявника до суду першої інстанції з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, до якого було б додано банківські виписки та платіжні доручення АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Прокредитбанк", а тому скаржником не доведено наявності виняткового випадку (в порядку ст. 269 ГПК України) та неможливості подання цих доказів до суд першої інстанції.

З огляду на приписи ст.ст. 80, 258, 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що подані відповідачем докази не можуть бути прийняті судом, а розгляд справи повинен здійснюватись за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.07.2021 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" - арбітражний керуючий Мухітдінов Рустам Джурайович звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У поданій заяві ліквідатор зазначив про намір в строки, передбачені ч. 3 ст. 138 ГПК України звернутись до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро2007" про:

- визнання кредиторських вимог ТОВ "Профагро" у розмірі 642900,00 грн. перед ТОВ "Профагро2007";

- зобов`язання комісії з припинення ТОВ "Профагро2007" - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 включити до передавального акту (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчого балансу (у разі поділу), положення про правонаступництво щодо зобов`язань ТОВ "Профагро2007" перед ТОВ "Профагро" у загальному розмірі 642900,00 грн.

До пред`явлення вищевказаного позову, на підставі ч. 2 ст. 136 ГПК України заявник просив суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони комісії з припинення ТОВ "Профагро2007" - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складати передавальний акт або розподільчий баланс ТОВ "Профагро2007";

- заборонити учасникам TOB "Профагро2007" затверджувати передавальний акт або розподільчий баланс TOB "Профагро2007";

- заборонити державним реєстраторам визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "Профагро2007", пов`язані з припиненням юридичної особи, а також державної реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову ліквідатор зазначає, що з 03.06.2021 TOB "Профагро2007" знаходиться в стані припинення на підставі винесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.07.2021, при цьому, строк розгляду вимог кредиторів встановлений до 04.08.2021.

Ліквідатор вказує, що в минулому (2017 - 2018 роки) між сторонами існували правовідносини щодо Договору про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 09.06.2017, за яким TOB "Профагро2007" не повернуло грошові кошти TOB "Профагро" у розмірі 642900,00 грн.

22.06.2021 ліквідатором було надіслано до TOB "Профагро2007" заяву з кредиторськими вимогами на суму 642900,00 грн., однак поштове відправлення із заявою не було вручено TOB "Профагро2007" .

Таким чином, на думку заявника, комісія з припинення TOB "Профагро2007" вчиняє бездіяльність та ухиляється від розгляду вимог TOB "Профагро", а отже, зазначені обставини зумовлюють необхідність подання позову з вимогами про визнання кредиторських вимог TOB "Профагро" у розмірі 642900,00 грн. перед TOB "Профагро2007", а також про зобов`язання комісії з припинення TOB "Профагро2007" включити до передавального акту (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчого балансу (у разі поділу), положення про правонаступництво щодо зобов`язань TOB "Профагро2007" перед TOB "Профагро" у загальному розмірі 642900,00 грн., як це передбачено ч. 2 ст. 107 ЦК України.

За твердженням ліквідатора, оскільки строк для заявлення кредиторських вимог до ТОВ "Профагро2007" встановлено до 04.08.2021, тому за час розгляду позову TOB "Профагро" відповідачем можуть бути вчинені реєстраційні дії з припинення товариства, внаслідок чого юридична особа-правонаступник не стане правонаступником TOB "Профагро2007" за зобов`язаннями перед TOB "Профагро". Тому у випадку задоволення позовної заяви після настання вище зазначених подій і проведення державної реєстрації з припинення юридичної особи результати розгляду позовної заяви вже стануть неактуальними, а рішення суду виконати буде неможливо.

Заявник наголошує, що внаслідок реорганізації TOB "Профагро2007" перестане фактично існувати, а рішення суду не буде стосуватися прав та обов`язків юридичної особи - правонаступника, оскільки вимоги TOB "Профагро" не будуть включені до передавального акту або розподільчого балансу на дату проведення реєстраційних дій.

За наслідком розгляду вказаної заяви Господарським судом Харківської області 30.07.2021 постановлено оскаржувану ухвалу у справі №1131з-21, якою задоволено заяву ліквідатора ТОВ "Профагро" - арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом: заборони комісії з припинення ТОВ "Профагро2007" складати передавальний акт або розподільчий баланс ТОВ "Профагро2007"; заборони учасникам ТОВ "Профагро2007" затверджувати передавальний акт або розподільчий баланс ТОВ "Профагро2007"; заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти/здійснювати/проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "Профагро2007", пов`язані з припиненням юридичної особи, а також державної реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявник правомірно просить забезпечити позов, який він має намір подати. За висновком суду, вжиття вказаних у заяві заходів створить належні умови для можливості виконання судового рішення за позовом ТОВ "Профагро".

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції та вважає, що такі висновки суду зроблені без належного врахування ним встановлених обставин та норм права, які регулюють відповідні правовідносини зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частинами 1 та 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Суд першої інстанції, розглянувши по суті в окремому позовному провадженні подану ліквідатором ТОВ "Профагро" - арбітражним керуючим Мухітдіновим Р.Д. заяву дійшов висновку про її обґрунтованість та необхідність застосування заходів забезпечення позову у цій справі.

Проте, колегія суддів вважає висновок Господарського суду Харківської області передчасним з огляду на таке.

Так, із змісту заяви про забезпечення позову слідує, що ліквідатором Мухітдіновим Р.Д. на підставі дослідження банківських виписок по особовим рахункам ТОВ "Профагро" встановлено факт перерахування цим підприємством грошових коштів іншій юридичні особі - ТОВ "Профагро2007" на підставі надання безоплатної зворотної фінансової допомоги, залишок несплаченої заборгованості складає 642900,00 грн. Тобто, грошові кошти, щодо яких ліквідатор ТОВ "Профагро", Мухітдінов Р.Д. має намір заявити позов (визнати кредиторські вимоги перед ТОВ "Профагро2007") та ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у даній справі №1131з-21 вжито заходи забезпечення позову, належать ТОВ "Профагро".

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньта, ТОВ "Профагро2007" знаходиться в стадії припинення з 03.06.2021 за рішенням власників, строк розгляду вимог кредиторів встановлено до 04.08.2021.

Статтями 111 та 112 ЦК України визначено порядок та черговість задоволення кредиторів у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи. Так, зокрема, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому ст. 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи (9 ст. 111 ЦК України).

Звертаючись до господарського суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову ліквідатор ТОВ "Профагро" Мухітдінов Р.Д. зазначив про його намір подати до господарського суду позов, підстави звернення якого є саме визнання (включення до передавального акту та розподільчого балансу) кредиторських вимог ТОВ "Профагро" для повернення цих грошових коштів (наданої поворотної фінансової допомоги) у власність юридичної особи - ТОВ "Профагро", яке перебуває у процедурі банкрутства згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства на стадії ліквідаційної процедури.

Інформація щодо перебування ТОВ "Профагро" в процедурі банкрутства (справа №922/313/20) міститься у заяві ліквідатора ТОВ "Профагро" Мухітдінова Р.Д. про застосування заходів забезпечення позову, що свідчить про об`єктивну обізнаність суду першої інстанції про наявність у провадженні Господарського суду Харківської області справи про банкрутство ТОВ "Профагро".

Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також інформація з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.05.2020 відкрито провадження у справі №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро", постановою Господарського суду Харківської області від 21.04.2021 ТОВ "Профагро" визнано банкрутом. На даний час провадження у справі триває.

У своїй заяві про забезпечення позову ліквідатор ТОВ "Профагро" Мухітдінов Р.Д. посилається на те, що він має намір звернутись до Господарського суду Харківської області саме з позовною заявою з немайновими вимогами, а результати розгляду цього позову не вплинуть на обсяг ліквідаційної маси ТОВ "Профагро", у зв`язку з чим відсутні підстави для розгляду даного спору в межах справи № 922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро", а тому подана заява повинна розглядатись Господарським судом Харківської області в межах окремого позовного провадження.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаними доводами ліквідаторами, зазначаючи про наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Частиною 6 ст. 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.

За положеннями ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справі про банкрутство №922/313/20 здійснюється відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства, наразі триває ліквідаційна процедура.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено виключну підсудність одному господарському суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, всіх спорів за участю боржника та щодо його майна.

Після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства всі майнові спори, стороною в яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство, саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Таке урегулювання процедури розгляду спорів стосовно особи, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, або щодо її майна встановлює дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якої порушено процедуру банкрутства.

Предметом майбутнього позову в межах даної справи є матеріально-правова вимога позивача про зобов`язання ТОВ "Профагро2007" в особі комісії з припинення вчинити дію щодо визнання та включення до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Профагро2007" грошові вимоги у розмірі 642900,00 грн., у зв`язку з чим позовна вимога є вимогою немайнового характеру.

Вимога, яку ліквідатор має намір заявити в позові, спрямована на встановлення відповідної юридичної дії і не може ототожнюватись з встановленням майнового права, оскільки зазначені передавальний акт та ліквідаційний баланс тільки в наступному будуть предметом оцінки відповідача та його правонаступника.

Зазначені позовні вимоги безпосередньо стосуються майна - грошових коштів юридичної особи, відносно якої здійснюється провадження у справі про банкрутство, та впливають на обсяг ліквідаційної маси (актив/пасив боржника), за рахунок якої будуть задоволені вимоги кредиторів в межах справи про банкрутство.

Разом з тим, суд зазначає, що розгляд спорів з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, незалежно від того, чи здійснюється юридична дія з цим майном, чи встановлюється майнове право, повинен відбуватись саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Адже наслідок розгляду такого спору перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із подальшою долею такого майна юридичної особи, можливістю або неможливістю його повернення у власність банкрута.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

За приписами ч. 8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, яка ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 107 ЦК України).

Спірні правовідносини стосуються дій ліквідаційної комісії ТОВ "Профагро2007" щодо складання ліквідаційного балансу, визначення складу ліквідаційної маси, переліку вимог кредиторів та результатів їх розгляду, зокрема визнання кредиторської заборгованості ТОВ "Профагро2007" перед ТОВ "Профагро", та передбачають можливість захисту прав кредитора у суді в порядку ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови або ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про можливість кредитора пред`явити майнові претензії до юридичної особи, що ліквідується, при цьому, задоволення вимог кредитора відбувається за рахунок майна такої особи. Законодавцем в ст. 112 ЦК України також припущено випадок, що відповідного майна такої особи для задоволення всіх претензій може бути недостатньо, і саме тому для виплати грошових сум кредиторам встановлено відповідну черговість, яка передбачена частиною 1 цієї статті.

Тобто, розгляд майбутнього спору буде впливати на можливість задоволення вимог ТОВ "Профагро" в процедурі припинення ТОВ "Профагро2007" та можливість позивача задовольнити свої вимоги за рахунок майна відповідача.

Ліквідатор ТОВ "Профагро" Мухітдінов Р.Д. у заяві про забезпечення позову зазначив про намір звернення до господарського суду із позовною заявою про визнання кредиторських вимог та зобов`язання їх включення вимог до передавального акту ТОВ "Профагро2007". Необхідність пред`явлення таких вимог до відповідача ліквідатор обґрунтував необхідністю підтвердження заборгованості (визнання кредиторських вимог) за договором поворотної фінансової допомоги (дебіторської заборгованості) або повернення наданих грошових коштів, що також свідчить про спрямованість цих вимог на залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів.

Главою 13 ЦК України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 190). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). У цій же Главі ЦК України міститься норма ст. 192, частиною першою якої передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Отже, гроші (грошові кошти) є різновидом майна.

Наказом Міністерства Фінансів України від 02.04.2014 №372 "Про затвердження Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ та внесення змін до деяких нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку бюджетних установ" затверджено Порядок бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, яким надано визначення: дебіторської заборгованості як суми заборгованості дебіторів установі на певну дату.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що передумовою та основною метою звернення ліквідатора із вказаним позов є необхідність повернення у власність ТОВ "Профагро" суми заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги (грошових коштів) або визнання дебіторської заборгованості ТОВ "Профагро20072, які останнє безпідставно не було повернуто у власність ТОВ "Профагро", та які (грошові кошти або дебіторську заборгованість) може бути використано для задоволення вимог кредиторів в межах справи №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро".

Докази приналежності грошових коштів ТОВ "Профагро" надані ліквідатором Мухітдіновим Р.Д. до заяви про забезпечення позову. В матеріалах справи наявні банківські виписки по особистим рахункам ТОВ "Профагро" за період з 12.09.2017 по 13.07.2021 року в Акціонерному банку "Південний" (код банку 328209, номер рахунку НОМЕР_1 ), з яких вбачається, що між ТОВ "Профагро" та ТОВ "Профагро2007" існували правовідносини по Договору зворотної фінансової допомоги №1 від 09.06.2017 року. Відповідно до наявної у випискці інформації, ТОВ "Профагро2007" має заборгованість перед ТОВ "Профагро" у розмірі 642900,00 грн.

Наведене свідчить, що вимоги заяви про забезпечення позову та майбутнього позову стосуються майна (грошових коштів), яке належить ТОВ "Профагро", та щодо якого Господарським судом Харківської області здійснюється розгляд справи №922/313/20 про банкрутство, що є безумовною підставою для застосування ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства під час визначення підсудності розгляду цієї заяви.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства при розгляді заяви про забезпечення позову викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №922/3502/19.

При цьому, колегія суддів враховує, що присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 20.09.2021 ліквдіатор ТОВ "Профагро", арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д. також підтвердив те, що розгляд справи про визнання кредиторських вимог ТОВ "Профагро" та зобов`язання комісії з припинення ТОВ "Профагро2007" включити спірну кредиторську суму до передавального акту або розподільчого балансу пов`язаний із справою про банкрутство ТОВ "Профагро", оскільки результати вирішення такого спору будуть напряму вливати на обсяг ліквідаційної маси боржника в межах провадження у справі №922/313/20 про банкрутство цього товариства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд заяви ліквідатора ТОВ "Профагро", арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про застосування заходів забезпечення позову у спорі з позовними вимогами, що прямо стосуються майна (грошових коштів), власником якого є ТОВ "Профагро", яке знаходиться в процедурі банкрутства, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство - Господарським судом Харківської області в межах справи №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро" .

Проте, всупереч наведеному, судом першої інстанції не передані матеріали заяви про забезпечення позову для розгляду за підсудністю до суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та за відсутності відповідних повноважень, здійснено розгляд вказаної заяви ліквідатора по суті, в окремому провадженні поза межами справи про банкрутство.

Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує норми, зокрема, процесуального права, які підлягають застосуванню.

В силу ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України").

Європейським судом у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

За таких обставин, розгляд місцевим господарським судом заяви ліквідатора про застосування заходів забезпечення позову з порушенням підсудності є таким, що в цілому нівелює законодавчо встановлений порядок розгляду справ за участю банкрута та щодо його майна, та ставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

Судом першої інстанції не враховано, що позовне провадження та провадження у справі про банкрутство відрізняються процесуальними діями суду по встановленню істини у кожній зі справ, а отже розгляд будь-яких заяв, що стосуються майна (грошових коштів) боржника, який перебуває в ліквідаційній процедурі, має відбуватися виключно з дотриманням контролю суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З урахуванням спрямованості Кодексу України з процедур банкрутства, яким передбачено концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, колегія суддів Східного апеляційного господарського дійшла висновку, що розгляд заяви ліквідатора ТОВ "Профагро", арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову (у спорі про визнання кредиторських вимог ТОВ "Профагро" перед ТОВ "Профагро2007"; зобов`язання комісії з припинення ТОВ "Профагро2007" включити до передавального акту та розподільчого балансу зобов`язання ТОВ "Профагро2007" перед ТОВ "Профагро" у загальному розмірі 642900,00 грн.), має здійснюватися Господарським судом Харківської області у межах справи про банкрутство ТОВ "Профагро".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За результатами апеляційного провадження, Східним апеляційним господарським судом встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 та направлення справи №1131з-21 (заяви ліквідатора ТОВ "Профагро", арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх. №1131)) на розгляд до Господарського суду Харківської області у межах справи №922/313/20 про банкрутство ТОВ "Профагро".

Виходячи з приписів ст. 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на розгляд до суду розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 271, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро2007" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №1131з-21 - скасувати.

Справу №1131з-21 (заяву ліквідатора ТОВ "Профагро" - арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх. №1131)) направити на розгляд до Господарського суду Харківської області у межах справи №922/313/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя: Л.М. Здоровко

Суддя: О.В. Плахов

Повний текст постанови складено 27.09.2021.