ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2957/21
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", місто Київ,

до Приватного підприємства "Група Катрініка", село Високопілля,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Таскомбанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Приватного підприємства "Група Катрініка", про стягнення заборгованості в розмірі 19 993,53 грн., заборгованості по відсоткам (в тому числі прострочені) в розмірі 6 225,54 грн., заборгованість по комісії в розмірі 97,97 грн., пені на суму прострочення заборгованості за період з 25 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року в розмірі 1 590,75 грн.

28 липня 2021 року, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у справі № 922/2957/21. Розгляд справи № 922/2957/21 ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Крім того, встановлено, зокрема, відповідачу, згідно статті 251 Господарського процесуального кодексу України, п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали суду для подання відзиву на позов. 13 серпня 2021 року, з огляду відсутність у суду точних причин не вручення поштової кореспонденції Приватному підприємству "Група Катрініка", який є відповідачем та має право на формулювання своєї позиції з приводу представленого позову, суд сформував до поштової установи запит № 022242, який залишено поштовою установою без належного реагування. 09 вересня 2021 року судом постановлено окрему ухвалу на виконання якої 16 вересня 2021 року (вх.. № 22159 від 21 вересня 2021 р.) поштовою установою надано відповідь з зазначенням причин невручення ухвали суду від 28 липня 2021 року "адресат відсутній за вказаною адресою". Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою відповідача та яка повернута до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/15442/17, від 10 вересня 2018 року у справі № 910/23064/17, від 24 липня 2018 року у справі № 906/587/17). В даному разі відсутність в матеріалах справи відзиву спричинено діями самого відповідача, які виявились у пасивності по відношенню до отримання судової кореспонденції у відділенні поштового зв`язку, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

23 січня 2020 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (банк, позивач у справі) та Приватним підприємством "Група "Катрінка" (позичальник, відповідач у справі) укладено заяву-договір № ID7611240 (шляхом підписання електронним цифровим підписом) про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів (далі заява-договір) за умовами якого позичальнику було надано кредит у формі овердрафту на поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві "Таскомбанк" з цільовим призначенням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів, в межах встановленого ліміту кредитування у розмірі 20 000,00 грн. строком користування до 22 січня 2021року. Відповідно до пункту 1.1. заяви-договору, за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору. Положеннями розділу 2 заяви-договору визначено умови надання кредиту: Розмір кредиту: 20 000,00. Валюта кредиту: гривня. Розмір процентної ставки за користування кредитом: 25 % річних; Розмір комісійної винагороди: 0,49% від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточному рахунку за розрахунковий місяць; Тип процентної ставки: фіксована; Період сплати процентів: з 01 по 10 число кожного місяця; Період сплати комісії: з 01 по 10 число кожного місяця; строк кредиту: 12 місяців з дати укладання договору. Згідно з пункту 3.1 заяви-договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідної для сплати процентів та комісії. За умовами пункту 3.3 заяви-договору у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. В пункті 4.1 заяви-договору зазначено, що цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ Таскомбанк та цінові параметри продукту є кредитним договором. Згідно з пунктом 4.2 заяви-договору цей договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу, в зв`язку з чим: - умови цього договору визначаються банком та доводяться загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку www.taskombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому (пункт 4.2.1.); - особа, що виявила намір укласти договір, не може запропонувати банку внести зміни до запропонованих умов договору або запропонувати включення до договору своїх умов (пункт 4.2.2.); - у випадку незгоди зі змістом та формою цього договору чи окремих його положень особа, яка виявляє намір укласти договір, має право відмовитись від його укладення (пункт 4.2.3.); - вимоги щодо зміни або розірвання цього договору, після набрання ним чинності, пред`являються і підлягають задоволенню відповідно до положень цього договору та законодавства України (пункт 4.2.4). Дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладення договору (пункт 4.5 договору). Відповідач скористався своїм правом, підписавши 23 січня 2020 року заяву-договір № ID7611240 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок" електронно-цифровим підписом. Згідно з пункту 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів (Продукт: кредитний ліміт на поточний рахунок) при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк/інтернет клієнт банк ТАС24/БІЗНЕС, або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, якій належить уповноваженій особі клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. На підставі укладеного договору позивачем перераховано грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача. Відповідно до пункту 18.2.1.2. Правил, повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі статтями 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг "ТАС24 БІЗНЕС", sms повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення кредиту є дата останнього платежу. Відповідач, в порушення умов кредитного договору та приписів законодавства, свої зобов`язання по поверненню позивачу кредитних коштів у заяві-договорі строки не виконав, заборгувавши станом на 26 травня 2021 року по тілу кредиту (в тому числі прострочена) в розмірі 19 993,53 грн., по відсоткам (в тому числі прострочені) в розмірі 6 225,54 грн., по комісії (в тому числі простроченій) в розмірі 97,97 грн., пеню на суму прострочення заборгованості за період з 25 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року в розмірі 1 590,75 грн. Вимога банку № 8969/70.1.1 від 25 травня 2021 року про наявність заборгованості за кредитом та необхідність її погашення протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги позичальником залишена без відповіді та задоволення. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, з посиланням на приписи статті 1050 ЦК України, а також нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та пені, нарахованої на суми прострочених платежів з повернення кредитних коштів та на суми прострочених відсотків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою кредитний договір (заява), який слугує предметом судового розгляду по даній справі, є змішаним, оскільки у ньому містяться елементи кредитного договору та договору приєднання, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу статті 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17; у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 916/548/19.

Як вже було зазначено вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є кредитний договір № ID7611240 від 23 січня 2020 року, укладений шляхом приєднання відповідача до публічної оферти в результаті підписання заяви-договору № ID7611240 за допомогою накладення електронного цифрового підпису.

Відповідно до пунктів 8, 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Згідно з частини 4 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Частиною 1 статті 17 Закону України "Про електронні довірчі послуги" передбачено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Проаналізувавши зазначене та наданий позивачем витяг з он-лайн сервісу перевірки кваліфікованого електронного підпису, суд дійшов висновку, що сторонами підписано відповідний кредитний договір із дотриманням вищевказаних положень Закону. При цьому, із змісту укладеного позивачем та відповідачем кредитного договору вбачається, що при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови договору, а саме - сума кредитних коштів, які надаються відповідачу, строк їх повернення, домовленість про сплату процентів та комісійної винагороди, а також відповідальність за порушення строків погашення кредиту у вигляді пені, відповідальність за порушення умов в частині дострокового погашення кредиту.

Матеріали справи свідчать, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн.

Положеннями розділу 2 заяви-договору визначено умови надання кредиту: Розмір кредиту: 20 000,00. Валюта кредиту: гривня. Розмір процентної ставки за користування кредитом: 25 % річних; Розмір комісійної винагороди: 0,49% від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточному рахунку за розрахунковий місяць; Тип процентної ставки: фіксована; Період сплати процентів: з 01 по 10 число кожного місяця; Період сплати комісії: з 01 по 10 число кожного місяця; строк кредиту: 12 місяців з дати укладання договору.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав в повній мірі. Доказів протилежного учасниками справи надано не було.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що відповідач допустив прострочення погашення отриманого кредиту, а у позивача наявне право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася несплаченою відповідачем, враховуючи, що своєчасне повернення отриманих кредитних коштів є одним з основних обов`язків відповідача, належне виконання якого вимагається законом та договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 993, 53 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 225,54 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до пункту 18.2.1.3. Правил, за користування кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі, що зазначені в заяві та цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно пунктом 18.2.1.4. Правил, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється фіксована процентна ставка та комісія за користування кредитом. Сторони в порядку частини 1 статті 212 Цивільного кодексу прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка та комісія за користування кредитом може бути змінена банком, у випадку зміни економічних умов та/або збільшення розміру облікової або ставки рефінансування Національним банком України на 1 або більше пунктів, та/або збільшення рівня інфляції та/або вартості ресурсів на ринку позикового капіталу та/або зміни кредитної політики Національного банку України, та/або збільшення курсу гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют на 5 або більше відсотків. Сторони погодили, що збільшена процентна ставка та/або комісія за користування кредитом починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені цим договором. Узгоджений сторонами змінений розмір процентної ставки та/або комісії за користування Кредитом є чинним з моменту доведення інформації про її зміну способом, зазначеним в цьому пункті, якщо інша дата не визначена в повідомлені про зміну розміру процентної ставки та/або комісії за користування кредитом. Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку ТАС24 БІЗНЕС, мобільний додаток "ТАС24", SMS-повідомлення або інших). Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 заяви-договору (кредитного договору) сторони погодили розмір процентної ставки за користуванням кредиту 25,00 % річних. Позивачем нараховані відсотки річних в розмірі 6 225,54 грн. за період з 24 січня 2020 року по 25 травня 2021 року та комісію в розмірі 97,97 грн. за період з 31 січня 2020 року по 26 травня 2021 року, які розраховані арифметично вірно, у зв`язку з чим вимога банку про стягнення з відповідача відсотків у визначеному розмірі підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути пеню на суму прострочення заборгованості за період з 25 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року в розмірі 1 590,75 грн..

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3 статі 549 ЦК України). У пункті 3.3 заяви-договору (кредитного договору) сторони погодили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. За умовами пункту 18.2.1.5 Правил, у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого пунктом 18.2.1.2, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. Однак, Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року № 691-IX внесено зміни до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та пункту 8 Розділу ІХ "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Закон України від 16 червня 2020 року № 691-IX набрав чинності 04 липня 2020 року. У силу норм статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу "COVID-19" (зі змінами) та частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з постановами № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України установлено карантин. Відтак, починаючи з 12 березня 2020 року позичальник звільнений від відповідальності в частині сплати пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на період дії карантину. Наведеного позивачем не враховано при поданні позову. Суд відзначає, що період, за який позивачем заявлено пеню за кредитним договором (з 25 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року) охоплюється періодом, в якому відповідач звільнений від її сплати на підставі норм Закону № 691-ІХ, у зв`язку з цим позовна вимога про стягнення 1 590,75 грн. пені до задоволення не підлягає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України"" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи усе вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вище викладеного.

Судові витрати зі сплати позивачем при поданні позову судового збору, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, пунктом 2 частини 1 статті 129, статтями 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Група Катрініка" (63020, Харківська область, Валківський район, село Високопілля, вулиця Щорса, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 36830043) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця С. Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код юридичної особи 09806443) 19 993,53 грн. заборгованості по тілу кредита, 6 225,54 грн. заборгованості по відсоткам, 97,97 грн. заборгованості по комісії та судові витрати (сплачений судовий збір) в розмірі 2 140,61 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "27" вересня 2021 р.

Суддя Н.В. Калініченко