ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2132/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Ревуцькій А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗС Авто Груп», м. Київ,

до відповідача державного підприємства «Чайка», с. Дударків Бориспільського району Київської області,

про стягнення 10 723,44 грн.

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ЗС Авто Груп», м. Київ (далі ТОВ «ЗС Авто Груп»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 19.07.2021 № 55 до відповідача державного підприємства «Чайка», с. Дударків Бориспільського району Київської області (далі ДП «Чайка»), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 723,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, щодо оплати поставленого товару запасних частин за видатковою накладною від 18.08.2020 № АВ00000394 на суму 10 723,44 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2132/21 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дати вручення цієї ухвали.

27.07.2021 до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява від 26.07.2021 № 59 про долучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме копії податкової накладної від 18.08.2020 №349 до спірної видаткової накладної із квитанцією №1 про прийняття та включення до реєстру податкових накладних.

13.08.2021 до господарського суду Київської області надійшов відзив ДП «Чайка» від 10.08.2021 № 20-21/563 на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вважає, що позивач не довів факт передачі товару ДП «Чайка» з огляду на те, що спірна видаткова накладна від 18.08.2020 №АВ00000394 містить тільки підпис, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, у відповідній накладній не зазначено посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Разом із цим, позивач не додає до позову довіреність на отримання представником відповідача продукції на підтвердження здійснення поставки.

20.08.2021 до господарського суду Київської області від позивача надійшла письмова відповідь від 18.08.2021 № 64 на відзив у справі, в якому позивач додатково на підтвердження позовних вимог зазначив, що відповідно до чинного законодавства України була здійснена реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних до видаткової накладної від 18.08.2020 № АВ00000394, яка разом із квитанцією до неї додані до матеріалів справи. Окрім того, з метою ідентифікації особи, яка підписала спірну накладну зі сторони відповідача, позивачем представлено суду документи за безспірний період, за якими можливо ідентифікувати підписанта зі сторони відповідача.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «ЗС Авто Груп» до ДП «Чайка» про стягнення 10723,44 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (ч. 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, 18.08.2020 позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 10 723,44 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи копією видатковою накладною від 18.08.2021 № АВ00000394, яка підписана повноважними особами підприємств позивача та відповідача, а також скріплена відбитками печаток обох сторін.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Оскільки зміст правочину поставки між сторонами зафіксований у видатковій накладній від 18.08.2020 № АВ00000394, відповідач фактично здійснив дії на його виконання, прийнявши товар та засвідчивши накладну печаткою, а також прийнявши відповідну податкову накладну, то сторони не порушили вимог ч. 1 ст. 208 ЦК України щодо письмової форми укладання правочинів між юридичними особами, та у відповідності до ст. 638 ЦК України досягли домовленості з усіх його істотних умов, а за своїм правовим змістом відносини сторін є договором поставки.

Згідно з положеннями статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідач товар на загальну суму 10 723,44 грн. прийняв без будь-яких зауважень та претензій щодо кількості та якості товару, що породжує для відповідача обов`язок оплатити отриманий товар, а для позивача відповідно право вимагати оплати поставленого товару.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення ч. 2 ст. 530 ЦК України до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому, підписання та засвідчення відтиском печатки покупця видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону, фіксує факт здійснення господарської операції, і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Також, у даному випадку, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України.

Суд відхиляє посилання відповідача на неналежне оформлення видаткової накладної та відсутність довіреності на отримання матеріальних цінностей.

По-перше, довіреність на отримання матеріальних цінностей не належить до обов`язкових документів, відсутність її оформлення не спростовує факт поставки, при цьому Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99, втратила чинність відповідно до Наказу Мінфіну від 30 вересня 2014 року N 987.

По-друге, подана позивачем видаткова накладна містить необхідні реквізити та надає змогу суду достовірно ідентифікувати відповідача як особу, яка отримала товар за видатковою накладною, а неістотні недоліки у вказаному первинному документі не спростовують факт господарської операції.

Так, відповідно до абзацу дев`ятого частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Позивач на підтвердження дійсного руху матеріальних цінностей подав також податкову накладну із доказами її реєстрації у реєстрі податкових накладних. На противагу заперечення відповідача є голослівними та не підтверджені жодними конкретними обставинами та доказами.

Відповідно до частини 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд також звертає увагу сторін на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17.

Враховуючи наведене вище, суд робить висновок про те, що товар є поставленим, а строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №7 (вих.№ 30 від 07.06.2021) про сплату заборгованості у сумі 10 723,44 грн., в якій просив провести повний та остаточний розрахунок за отриманий товар у сумі 10 723,44 грн. у семиденний строк від дати отримання даної претензії. Як вбачається з роздруківки трекінгу з веб-сайту АТ «Укрпошти», відповідач зазначену претензію отримав 09.06.2021.

Доказів того, що відповідач вимогу позивача задовольнив або надав обґрунтовану відповідь на претензію, суду не подано.

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач доказів оплати за поставлений товар або доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень суду не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 10 732,44 грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, яку належить задовольнити повністю.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЗС Авто Груп» задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «Чайка» (08330, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Дударків, вул. Гоголя, буд. 62А, ідентифікаційний код 31245250)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗС Авто Груп» (02225, м. Київ, вул. Ніколаєва, буд. 13, кв. 152, ідентифікаційний код 37880919)

10 723,44 грн. (десять тисяч сімсот двадцять три гривні сорок чотири копійки) основного боргу,

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх