ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2021 року Справа № 903/479/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом: Керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані

про припинення договору оренди земельної ділянки від 01.04.2019 та повернення земельної ділянки площею 32,5 га Самарівській сільській раді

за участю представників сторін

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від прокуратури: Романішина Т.Л., службове посвідчення №059370 від 25.01.2021;

Встановив: Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані, в якому просить:

- припинити договір оренди землі від 01.04.2019, укладений між ГУ Держгеокадастру у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані, шляхом його розірвання;

- зобов`язати ТзОВ АгроФілдКомпані повернути Самарівській сільській раді земельну ділянку площею 32,5 га з кадастровим номером :02:002:0271, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Самарівській сільської ради Ковельського району Волинської області, та була передана в оренду згідно договору від 01.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем умов договору оренди землі від 01.04.2019, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 25.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.07.2021.

Ухвалою суду від 19.08.2021 відкладено розгляд справи на 16.08.2021.

Ухвалою суду від 16.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2021.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задоволити позов в повному об`ємі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через відділ діловодства подав клопотання за вх.№01-57/5685/21 від 27.09.2021 у якому просить позовну заяву залишити без задоволення, оскільки ТзОВ «Агрофілд Компані» сплатило заборгованість по орендній платі в сумі 7412,02 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора, суд встановив таке:

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частинами 3 і 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, в редакції на час вирішення спору по суті, визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як зазначав прокурор у позові, згідно зі ст. 60 Закону Самарівська сільська рада здійснює правомочності власника землі, що належить територіальній громаді на праві комунальної власності, несе відповідальність за її законне використання, отримання коштів, що надходять від оренди, тощо.

В обґрунтування підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Самарівської сільської ради , прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає в тому, що Самарівська сільська рада не отримує у належному розмірі плату за користування наданою в оренду земельною ділянкою, відтак кошти за користування землею не надходять до місцевого бюджету, що впливає на економічне становище територіальної громади. Забезпечення належного виконання договору від 01.04.2019 становить суспільний інтерес, оскільки лише у випадку належного виконання договору сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою, земельна ділянка використовується відповідно до цільового призначення. Прокурор доводить, що подальше перебування спірної земельної ділянки у користуванні відповідача є недоцільним, оскільки ТзОВ "АгроФілдКомпані" не виконує обов`язків, зазначених у договорі щодо сплати орендної плати, а держава позбавлена можливості отримувати належні їй кошти, оскільки земельна ділянка є неповернутою, використовується відповідачем фактично безоплатно і не може бути надана в оренду іншому користувачу, який буде добросовісно сплачувати орендну плату.

01.04.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області в особі першого заступника начальника та Товариством з обмеженою відповідальністю "АгроФілдКомпані" укладено договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 32,5000 га. (а.с. 8-12)

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі протоколу проведення електронних земельних торгів від 01.04.2019 надає орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:002:0271, яка розташована за межами населених пунктів на території Самарівської сільської ради Ратнівського району Волинської області.

Відповідно до п. 2.7 договору сторони погодили, що нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 01.01.2019 становить 171 577,56 гривень, яка підлягає щорічній індексації.

Згідно п. п. 4.1-4.5 договору визначено, що орендар не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди сплачує річну орендну плату за перший рік користування земельною ділянкою згідно з протоколом проведення електронних земельних торгів від 01.04.2019 в сумі 14137,97 грн без гарантійного внеску, який становить 686,31 грн, на розрахунковий рахунок 3524 (отримувач: УК у Ратнівському р-ні /отг Самари/, код платежу 18010600, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.код) МФО 899998 .

Орендна плата на наступні роки сплачується орендарем відповідно до Податкового кодексу України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на р/р управління казначейства у Ратнівському районі Волинської області у розмірі 8,640% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (розмір орендної плати визначений за результатами проведення електронних земельних торгів) з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється щорічно з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна плата вноситься орендарем у строки, визначені Податковим кодексом України, у розмірі, встановленому п. 4.2. Договору.

Після укладення договору орендодавцем фактично передано об`єкт оренди у користування орендарю.

Відомості про укладення договору внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.06.2019, номер запису про інше речове право: 32064313.

Таким чином, на підставі договору оренди землі між позивачем та відповідачем виникли орендні правовідносини.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №4ОТГ від 25.11.2020 згідно з актом приймання-передачі Самарівській територіальній громаді у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 253,7003 гектари. (а.с. 43-44)

Відповідно до п. 9 акту приймання-передачі від 25.11.2020 Самарівській територіальній громаді передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0271 площею 32,5 га, яка передана в оренду ТзОВ "АгроФілдКомпані".

Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.02.2021, номер запису про право власності: 40522768. (а.с. 47)

Як слідує із матеріалів справи за інформацією Головного управління ДПС у Волинській області за №5261/5/03-20-04-04 від 25.05.2021 станом на 01.05.2021 заборгованість з орендної плати за землю ТзОВ "АгроФілдКомпані" за земельну ділянку площею 32,5 га становить 7412,02 гривень.

Податковий борг у сумі 7412,02 грн виник по зобов`язаннях, самостійно задекларованих платником ТзОВ "АгроФілдКомпані":

- у податковій декларації з плати за землю за 2020 рік в сумі 3705,94 грн (по терміну сплати 30.11.2020 у сумі 1235,27 грн, по терміну сплати 30.12.2020 у сумі 1235,36 грн);

- у податковій декларації з плати за землю за 2021 рік в сумі 3706,08 грн (по терміну сплати 01.02.2021 у сумі 1235,31 грн, 02.03.2021 у сумі 1235,36 грн, 30.03.2021 у сумі 1235,36 грн, 30.04.2021 у сумі 1235,36 грн, відповідно). (а.с. 30-42)

Документи щодо наявності податкового боргу та його стягнення в судовому порядку з ТзОВ "АгроФілдКомпані" відповідно до листа ГУ ДПС в області №1330/03-20-13-03 від 13.05.2021 скеровано до відділу по роботі з податковим боргом.

Крім того, систематичність несплати орендарем орендної плати за договором підтверджується листами Самарівської сільської ради № 293/02-26 від 05.05.2021 та №423 від 17.06.2021, з яких вбачається, що загальна заборгованість виникла через несплату орендарем платежів з термінами сплати 30.11.2020, 30.12.2020 01.02.2021, 01.03.2021, 30.03.2021 та 30.04.2021. (а.с.29 )

Вказані платежі ТзОВ " АгроФілдКомпані" зобов`язане внести на рахунок місцевого бюджету Самарівської сільської ради не пізніше 1 числа кожного місяця, наступного за звітним, як це передбачено Податковим кодексом України.

Таким чином, заборгованість орендаря перед місцевим бюджетом Самарівської сільської ради виникла насамперед як наслідок несплати платежів за два і більше періодів поспіль: за періоди листопада-грудня 2020 року та січня-квітня 2021 року, що є систематичною несплатою обов`язкових платежів, систематичним невиконанням стороною істотних умов договору, а саме п. 4.2 Договору.

Відповідно до п. 11.3 Договору сторони погодили, що однією з підстав припинення договору шляхом його розірвання є рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідач в клопотанні доводить, що сплатив борг в сумі 7412,02 грн., однак підтверджуючих документів суду не подав

На день розгляду справи у відповідача наявна заборгованість зі сплати орендної плати на загальну суму 7412,02 гривень, яка утворилась за період дії договору, однак залишається непогашеною на час звернення прокурора із позовом до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується зі ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі).

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України) (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до положень ст. ст. 179, 180 ГК України укладений Договір є господарським, а майново-господарські зобов`язання, що виникли внаслідок його укладення, відповідно до ст. 175 ГК України регулюються положеннями ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми передбачені ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Частиною 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 628, 629 ЦК України та ст. 180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК кодексу України, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є, зокрема, землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати (висновок Верховного Суду України у постанові від 02.12.2014 в адміністративній справі 21-274а14, №42010791).

Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п. 288.1 ст. 288 ПК України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку (пп. 1.3 п. 1 постанови Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Згідно із п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відтак, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати є істотним порушенням та вагомою підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду із застосуванням такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

В пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 викладено висновок про застосування норм права згідно якого «систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом».

Отже, якщо договором оренди передбачена сплата орендної плати щорічно, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців може бути визнана систематичною. Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Аналогічна судова практика викладена Верховним Судом України у постанові (справа №479/1073/18) від 31.07.2020.

Згідно п. п. 11.2, 11.3 договору від 01.04.2019 дія договору припиняється у разі:

-закінчення строку, на який його було укладено;

-придбання орендарем земельної ділянки у власність;

-викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

-ліквідації юридичної особи-орендаря.

-договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін;

-рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Отже, сплата за землю по договору орендарем не здійснена за листопад-грудень 2020 року та січень-квітень 2021 року, що підтверджується інформацією як Самарівської сільської ради, так і ГУ ДПС у Волинській області та така несплата є системною, оскільки орендна плата повинна вноситись щомісячно, а згідно наявної інформації упродовж 6 місяців поспіль плата невнесена.

Враховуючи вище викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що договір укладений між ГУ Держгеокадастру у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані, підлягає розірванню у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати відповідачем, що є порушенням істотних умов договору оренди земельної ділянки від 19.04.2019.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

У зв`язку із розірванням договору оренди від 19.04.2019 підлягає до задоволення позовна вимога про зобов`язання ТзОВ «АгроФілдКомпані» повернути спірну орендовану земельну ділянку орендодавцю Самарівській сільській раді.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за результатами розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задоволити.

2.Припинити договір оренди землі від 01.04.2019, укладений між ГУ Держгеокадастру у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані, шляхом його розірвання;

3.Зобов`язати ТзОВ АгроФілдКомпані повернути Самарівській сільській раді земельну ділянку площею 32,5000 га з кадастровим номером :02:002:0271, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Самарівській сільської ради Ковельського району Волинської області, яка була передана в оренду згідно договору від 01.04.2019.

4.Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю АгроФілдКомпані (44113, Волинська обл., Ковельський р-н., с. Самари, вул. Соборна,26, ) на користь Волинської обласної прокуратури (рахунок UA0004945 в державній казначейській службі України, МФО 820172, ) 4540,00 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текс рішення складено 01.10.2021.

Суддя В. М. Дем`як