ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021м. ДніпроСправа № 904/3219/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: Тімшина А.Ю.;

від відповідача: Шевченко А.О.;

Биструшкін О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

до Фізичної особи-підприємця Шевченка Анатолія Олександровича (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію згідно з Актом втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 у розмірі 33 680 грн. 95 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевченка Анатолія Олександровича (далі - відповідач) заборгованість за спожиту теплову енергію згідно з Актом втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 у розмірі 33 680 грн. 95 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані самовільним підключенням відповідача до системи теплопостачання, про що позивачем складено Акт втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021, внаслідок чого відбувся неправомірний відбір теплової енергії та утворилася заборгованість відповідача перед позивачем на суму 33 680 грн. 95 коп.

Ухвалою суду від 29.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись положеннями частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк у 5 днів, з дня отримання вказаної ухвали суду, для усунення недоліків, а саме подання до суду Акту про відключення відповідача від електропостачання, який було складено у 2018-му році.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду 27120/21 від 01.06.2021), у якому він просить суд, на виконання ухвали суду від 24.05.2021, долучити до матеріалів справи копію Акту про відключення відповідача від електропостачання, який було складено у 2018-му році.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.06.2021 розгляд справи був продовжений.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 31550/21 від 25.06.2021), в якому останній просить суд поновити процесуальний строк для подачі даного відзиву та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідач категорично не визнає обставини того, що самовільно підключив свою будівлю № 11А по вулиці Верстатобудівників у місті Павлоград до системи теплопостачання багатоквартирного будинку № 11 за тією ж адресою та вважає, що позивач не довів зазначеної обставини щодо самовільного підключення до системи теплопостачання, оскільки вказаний ним акт це не підтверджує;

- спірний акт було складено без присутності та участі відповідача, про участь останнього, як власника приміщення у вказаному акті навіть не згадується, акт складений начальником теплового району № 3 Сидоренко В.П. (працівником позивача), підписаний інженером КП "Павлоградтеплоенерго" (працівником позивача) та головою ОСББ Павленко О.О., тобто, ні відповідач, ні інші сторонні особи не притягалися до складання та підписання вказаного акту, він складений зацікавленими особами, у зв`язку із чим на думку відповідача вказаний документ неможливо вважати об`єктивним доказом самочинного підключення до системи теплопостачання;

- відповідач зазначає, що в його приміщенні взагалі відсутня система централізованого теплопостачання, воно обігрівається кондиціонером, в останнього немає жодного сенсу у підключенні до системи централізованого теплопостачання, оскільки у належному йому приміщенні вже декілька років відсутня система теплопостачання (батареї опалення, труби опалення тощо), що, зокрема, підтверджується і актом про відсутність теплопостачання у приміщенні від 14.06.2021. Вказане приміщення після відключення за актом у травні 2018 року отоплюється через встановлений потужний кондиціонер, який опалює приміщення значно дешевше та сильніше, ніж колишня система централізованого опалення;

- відповідач вказує на те, що за повної відсутності труб, батарей, відповідної розводки системи опалення та фактично опалення приміщення кондиціонером, він взагалі не має жодного сенсу у підключенні до послуг позивача, оскільки об`єктивно його приміщення не може бути опалено в централізованому порядку;

- з урахуванням схеми приміщення та системи вводу до будинку труб теплопостачання відповідач об`єктивно не мав можливості підключитися до послуг позивача, оскільки його приміщення не має та ніколи не мало з`єднання із центральною системою тепломережі. У відповідності до технічного паспорта на приміщення відповідача та суміжне приміщення, схеми підключення теплопостачання до торгівельних приміщень по вулиці Верстатобудівників 11А-11Б труба, де позивач виявив самочинне підключення, проходить спочатку до приміщення № 11Б, а потім (так було до 2018 року) вона заходила через приміщення 11Б до належного відповідачу приміщення № 11А. Таким чином, жодних прямих комунікацій між належним відповідачу приміщенням № 11А та трубами теплопостачання із сусіднього будинку № 11 по вулиці Верстатобудівників взагалі немає і ніколи не було;

- самочинне підключення за спірним актом відбулося нібито за дільниці труб між будинком № 11 та приміщенням № 11Б по вулиці Верстатобудівників у місті Павлоград, отже, відповідач взагалі об`єктивно не мав ніякої можливості самочинно підключитися до послуг позивача, оскільки комунікації між належним йому приміщенням та сусіднім будинком взагалі немає і ніколи не було;

- позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права, оскільки норми 1212,1213 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, так як вони виникли не з факту безпідставного користування майна, а на підставі (як вказує сам позивач в позовній заяві) договору № 258 про відпуск теплової енергії для потреб опалення;

- обґрунтовуючи пропущений строк на подачу відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що він не отримував копії позовної заяви із додатками, про розгляд справи дізнався в момент, коли отримав ухвалу суду від 02.06.2021 про продовження розгляду справи, у зв`язку з чим останнім був витрачений час на ознайомлення з матеріалами справи, отримання інформації від позивача та підготовку документів для складання поданого відзиву.

Враховуючи вказане, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та правильного вирішення спору, ухвалою суду від 29.06.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.07.2021.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 33626/21 від 07.07.2021), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги в межах строку позовної давності та вказує на таке:

- акт про самовільне втручання в систему теплопостачання було складено без участі відповідача, оскільки відповідач замкнувся у своєму приміщенні та переховувався там. Свідками даної події були працівники поліції. Позивач не міг проігнорувати факт самовільного відібрання теплової енергії, оскільки дане діяння є господарським правопорушенням. Доказом даних тверджень є відеозапис, зроблений журналістами Павлоградської телерадіокомпанії, на доказ чого позивачем додано до відповіді на відзив диск із вказаним записом;

- договірні відносини в даному спорі не мають місця, оскільки теплопостачання по об`єкту за адресою: вулиця Верстатобудівників, 11А було, відключене за домовленістю сторін. Додаткової угоди до договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення № 258 на включення до договірної опалювальної площі укладено не було, а отже опалення даного об`єкта було саме без достатніх правових підстав, тому застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України є виправданим та об`єктивним з правової точки зору;

- позивач вважає, що наданням заяви про застосування строків позовної давності відповідач фактично визнав доводи, наведені у позовній заяві.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 33627/21 від 07.07.2021), в якому він просить суд долучити до матеріалів справи диск із відеозаписом (журналістський репортаж) з фіксацією самовільної врізки відповідача в мережу централізованого опалення та копію листа Комунального підприємства Павлоградська телерадіокомпанія Павлоградської міської ради від 30.06.2021.

У підготовче засідання 20.07.2021 з`явився відповідач; представник позивача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. При цьому, судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу позивача, в якому містилася ухвала суду про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 29.06.2021, через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта" та з`ясовано, що позивач обізнаний про дату підготовчого засідання, оскільки вказана ухвала суду отримана позивачем - 07.07.2021, отже завчасно (а.с. 70-71).

У підготовчому засіданні 20.07.2021 відповідачем було зазначено, що наданий позивачем акт про відключення електропостачання від 2018 року є фальсифікованим, оскільки такий акт за адресою: вулиця Верстатобудівників, 11А ніколи не складався та відповідачем не підписувався; також останнім вказано про те, що ймовірно вказаний акт є фальсифікованою копією акту про відключення електропостачання, який був складений за адресою: вулиця Верстатобудівників, 5В, та дійсно відповідачем підписувався, оскільки саме за цією адресою знаходиться склад відповідача; в той час, як за адресою вулиця Верстатобудівників, 11А знаходиться магазин, що свідчить про те, що наданий позивач акт про відключення є підробленим.

Судом було відзначено, що наданий позивачем акт про відключення електропостачання від 2018 року не містить дати його складання, у той час як нарахована та заявлена до стягнення вартість використаної (відібраної) теплової енергії здійснена за весь 2018 рік (з січня по грудень 2018 року). Таким чином, встановлення судом конкретної дати відключення теплопостачання за адресою вулиця Верстатобудівників, 11А має важливе значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.07.2021 підготовче засідання було відкладено на 12.08.2021; витребувано у позивача оригінал акту про відключення теплопостачання за 2018 рік та письмові пояснення щодо дати складання вказаного акту.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 38321/21 від 04.08.2021), в якому він просить суд залучити до матеріалів справи копію наказу № 380 від 27.12.2018 про зняття з обліку абонента - ПП Шевченка А.О.

Також, до вказаного клопотання позивачем додані пояснення, в яких він зазначає про те, що на виконання ухвали суду від 20.07.2021 позивач надає копію наказу № 380 від 27.12.2018, проте оригінал акту про відключення приміщення за адресу: м. Павлоград, вулиця Верстатобудівників, 11а, надати немає можливості, оскільки документи були знищені, у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, відповідно до наказу Головного архівного управління № 41 від 20.07.1998 "Про затвердження Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів".

У підготовче засідання 12.08.2021 з`явився відповідач, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому про день, час та місце підготовчого засідання останній був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 011, відповідно до якого ухвала суду від 20.07.2021 була отримана позивачем 26.07.2021 (а.с. 76).

У підготовчому засіданні 12.08.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.08.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.08.2021.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 42063/21 від 30.08.2021), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з неможливістю представника позивача бути присутнім у судовому засіданні 30.08.2021.

У судове засідання 30.08.2021 з`явився відповідач, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 30.08.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.09.2021

Від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності (вх. суду №46056/21 від 22.09.2021), оскільки нарахування позивачем здійснені з січня 2018 року, а позову подано у березні 2021 року, отже з пропуском трирічного строку позовної давності.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. суду № 46056/21 від 22.09.2021), в яких він зазначив доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а також про те що позивач не довів правомірності застосування різних цін за 1 Гкал, розраховуючи вартість самовільно відібраної теплової енергії, заявленої до стягнення з відповідача. Крім того, відповідач зазначає про відсутність повного складу цивільного правопорушення у даній справі, а саме: не доведеність протиправності діяння відповідача.

У судове засідання 23.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 23.09.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також поданих у підготовчому провадженні заявах по суті справі.

У судовому засіданні 23.09.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та поясненнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 23.09.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію згідно з Актом втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 у розмірі 33 680 грн. 95 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2012 між Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Шевченком Анатолієм Олександровичем (далі - споживач, відповідач) укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення (далі - договір, а.с.6-7), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується відпустити споживачу своєчасно та відповідної якості теплову енергію для опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплатити надану теплову енергію за встановленими тарифами.

Як зазначає позивач, у 2018 році за адресою відповідача - м. Павлоград, вул.Верстатобудівників, 11А було припинено теплопостачання, про що було складено Акт (а.с.40).

В подальшому, 21.01.2021 за вказаною адресою комісією у складі начальника теплового району № 3 Сидоренко В.П., інженера КП "Павлоградтеплоенерго" Пилипенко О.Б. та головою ОСББ "Верстатобудівників, 11" Павленко О.О., було виявлено самовільне підключення будівлі по вул. Верстатобудівників, 11А до системи теплопостачання багатоквартирного будинку № 11 по вул. Верстатобудівників, 11, про що складено Акт про втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 (а.с.8).

Враховуючи вказане, позивачем було розраховано вартість самовільно відібраної теплової енергію за період з січня 2018 року по грудень 2020 року в сумі 33 680 грн. 95 коп. та виставлено рахунок-фактуру № 258/1 від 17.03.2021 на суму 33 680 грн. 95 коп. (а.с.9).

Відповідачем вказаний рахунок у добровільному порядку оплачено не було, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію згідно з Актом втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 у розмірі 33 680 грн. 95 коп. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке:

- позивачем не доведено правомірність нарахування вартості самовільно відібраної теплової енергії в період з січня 2018 року по грудень 2020 року, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження дати припинення теплопостачання за об`єктом відповідача, розташованим за адресою м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 11А. Так матеріали справи містять суперечливі докази з цього питання, а саме: акт про відключення не містить дату його складання, а мітить лише рік - 2018; у наказі № 380 від 27.12.2018 "Про зняття з обліку абонентів ІІІ групи споживачів" датою наказу є 27.12.2018, але в тексті наказу вказано про припинення нарахування за послуг з теплопостачання абоненту ІІІ групи споживачів - ПП Шевченку А.О. за адресою м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 11А з 16.06.2018; з акту № 3633 від 08.02.2016 вбачається що нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 11Б (наявність спільних комунікацій з приміщенням відповідача не заперечується обома сторонами по справі), відключене від системи централізованого опалення 08.02.2016, вказане приміщення зняте зі споживання теплової енергії з 01.02.2016. При цьому, нарахування самовільно відібраної теплової енергії, заявленої до стягнення у даній справі, позивач здійснює, починаючи з січня 2018 року, взагалі не обґрунтувавши правомірність здійснення нарахування саме з цього періоду; у судовому засіданні представник позивача з цього приводу також надати пояснення не зміг;

- позивачем не надано оригінал Акту про відключення від 2018 року, в той час, як відповідачем факт складання та підписання відповідачем вказаного Акту саме за адресою м.Павлоград, вул. Верстатобудівників, 11А заперечувався; відповідач зазначав, що, фактично, подібний акт складався та підписувався відповідачем за іншою адресою, де знаходиться склад (як вірно зазначено в Акті за 2018 рік) - м. Павлоград, вул.Верстатобудівників, 5В;

- матеріалами справи підтверджується, що за адресою м. Павлоград, вул.Верстатобудівників, 11А знаходиться торговий павільйон, магазин "Ліана", що вбачається з експлікації та плану (а.с.12, 57-58) та схеми підключення (а.с.59) та не заперечується обома сторонами по справі. При цьому, в Акті про відключення за 2018 рік зазначено, що об`єктом за адресою м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 11А є склад, що не узгоджується з іншими наявними у справі доказами;

- позивачем не надано жодного доказу та не вказано у позовній заяві чи розрахунку жодної правової підстави застосування у розрахунку вартості самовільно відібраної теплової енергії в періоді з січня 2018 року по грудень 2020 року наступних цін: 1 518 грн. 10 коп., 1 727 грн. 75 коп., 1 436 грн. 72 коп., 1 436 грн. 50 коп., 1 589 грн. 62 коп., 2 213 грн. 99 коп. за 1 Гкал (без ПДВ). Таким чином позивачем не доведено правомірність застосування цін за 1 Гкал у здійсненому позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 33 680 грн. 95 коп.

- наданий позивачем диск із відеозаписом не є належним доказом, що підтверджує правомірність вимог щодо стягнення вартості самовільно відібраної теплової енергії в періоді з січня 2018 року по грудень 2020 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин не підлягає задоволенню, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних з огляду на їх необґрунтованість.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Шевченка Анатолія Олександровича про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію згідно з Актом втручання в систему теплопостачання № 1 від 21.01.2021 у розмірі 33 680 грн. 95 коп. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко