ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 справа № 914/1672/21

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кравчук І.В., в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали

позовної заяви: Фізичної особи-підприємця Ірзи Андрія Васильовича, с. Старий Яр Яворівського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЯЖ-Львів», м. Миколаїв, Львівська область

про: стягнення 26 858,37 грн. заборгованості

за участю представників сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ірза Андрій Васильович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЯЖ-Львів» про стягнення 22 550,00 грн. основного боргу, 1 986,01 інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних та 1 782,80 грн. пені.

Ухвалою від 15.06.2021р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Станом на 10.08.2021р. від сторін будь-яких заяв та клопотань не поступало.

Ухвалою від 10.08.2021р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження було призначено на 28.09.2021р.

В судове засідання 28.09.2021р. сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суд не повідомили.

Так, в ухвалі господарського суду від 10.08.2021р. пропонувалося відповідачу подати відзив на позовну заяву та висловити свою позицію по справі, однак відповідач своїм правом не скористався.

Суд звертає увагу на те, що ухвали суду відправлялися на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак на них не реагував. Водночас, відповідач був належним чином повідомлений про розглядуваний спір, про що свідчить повідомлення про вручення особисто поштового відправлення з ухвалою суду (трек номер 037).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд прийшов до висновку розглядати спір на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, судом було встановлено наступне:

02.10.2020р. між фізичною особою-підприємцем Ірза Андрієм Васильовичем (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЯЖ-ЛЬВІВ» (відповідачем) було укладено договір тимчасового платного користування спеціалізованим вантажним самоскидом МАЗ.

Згідно акту прийому-передачі №1, позивач передав самоскид, а відповідач прийняв його у користування з розрахунком вартості 740,00 грн. за годину.

Факт отримання послуг відповідачем підтверджується актом надання послуг №13, який підписано сторонами. Так, у вказаному акті було погоджено отримання відповідачем послуг на суму 42 550,00 грн. за 57,5 год. користування.

Відповідно до п. 5.5 договору, протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт, орендар зобов`язаний оплатити орендодавцю за отримані послуги.

Як стверджує позивач, після підписання акту, відповідач частково сплатив отримані послуги всього на суму 20 000,00 грн., а саме:

1. 21.10.2020р. 8 000,00 грн. (платіжне доручення №3111);

2. 26.10.2020р. 3 000,00 грн. (платіжне доручення №3123);

3. 20.11.2020р. 4 000,00 грн. (платіжне доручення №3208);

4. 27.04.2021р. 5 000,00 грн. (платіжне доручення №3658).

Водночас, позивач зазначив, що відповідачем не було сплачено решта 22 550,00 грн. Заборгованість відповідача підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 10.03.2021р.

06.05.2021р. позивач звернувся до відповідача з претензією, однак така залишилася без задоволення.

З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку 22 550,00 грн. заборгованості, а також 1 986,01 інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних та 1 782,80 грн. пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Відзиву на позов та заперечень проти позовних вимог відповідач не подавав.

При прийнятті рішення, суд входить з наступного:

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини на підставі укладення договору на надання послуг з оренди спеціалізованого вантажного самоскиду МАЗ.

Факт отримання послуг за договором підтверджується складеним актом наданих послуг від 02.10.2020р. на суму 42 550,00 грн.

Відповідно до п. 5.5 договору, протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт, орендар зобов`язаний оплатити орендодавцю за отримані послуги.

Враховуючи передбачені договором строки, відповідач включно до 09.10.2020р. повинен був сплатити позивачу 42 550,00 грн.

Однак, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач у встановлений строк з позивачем не розрахувався. Зокрема, відповідачем частково було сплачено на користь позивача 20 000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення, які долучені до матеріалів справи. Таким чином, несплаченими залишилося 22 550,00 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем у заявленій сумі підтверджується актом звірки від 10.03.2021р., який підписано двома сторонами.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача, а останній в ході розгляду справи не надав доказів її погашення, суд прийшов до висновку, що в частині основного боргу в розмірі 22 550,00 грн. позов підлягає до задоволення.

Крім того, за порушення строків виконання грошового зобов`язання, відповідач також нарахував відповідачу 1 986,01 інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних та 1 782,80 грн. пені.

Розглянувши позовні вимоги в цій частині, суд встановив наступне:

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1. договору, за кожен день прострочення орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив наступні періоди прострочення оплати оренди:

1. З 10.10.2020р. по 20.10.2020р. на суму 42 550,00 грн.;

2. З 21.10.2020р. по 25.10.2020р. на суму 34 550,00 грн.;

3. З 26.10.2020р. по 19.11.2020р. на суму 31 550,00 грн.;

4. З 20.11.2020р. по 26.04.2021р. на суму 27 550,00 грн.;

5. З 27.04.2021р. по 31.05.2021р. на суму 22 550,00 грн.

За наслідками перевірки нарахованих позивачем сум, суд дійшов висновку про їх правильність та обгрунтованість, а тому в частині стягнення 1 986,01 інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних та 1 782,80 грн. пені позов теж підлягає до задоволення.

Також позивач разом із вимогами про стягнення вищенаведених сум, просить суд стягнути з відповідача 3 650,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Обгрунтовуючи понесення таких витрат, позивач зазначив наступне:

25.05.2021р. між позивачем та адвокатом Краснопольським В.О. було укладено договір про надання правової допомоги.

На виконання вказаного договору між сторонами було складено акт наданих послуг від 01.06.2021р. відповідно до якого адвокат надав, а позивач прийняв юридичні послуги у даній справі, а саме : «консультування позивача щодо можливості стягнення боргу, аналіз судової практики застосування судами законодавства з питань стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, аналіз документів, пов`язаних з підготовкою позовної заяви, підготовка позовної заяви, складення розрахунку позовних вимог».

Вартість наданих послуг сторони визначили фіксовано у 3 650,00 грн., які позивач сплатив на користь адвоката Краснопольського В.О. квитанцією №1245165 від 01.06.2021р.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд констатує, що позивачем було надано детальний опис наданих адвокатських послуг на загальну суму 3 650,00 грн., що підтверджується актом від 01.06.2021р. Також позивачем було надано суду квитанцію їх оплату.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищенаведені критерії співмірності, суд вважає наявними підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 650,00 грн., понесення яких позивачем було підтверджено належними та допустимими доказами. Натомість відповідач заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не подавав.

Таким чином, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 22 550,00 грн. основного боргу, 1 986,01 інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних, 1 782,80 грн. пені та 3 650,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ірзи Андрія Васильовича - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЯЖ-Львів» (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Лисенка, 45, ) на користь Фізичної особи-підприємця Ірзи Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) 22 550,00 грн. заборгованості, 1 986,01 грн. інфляційних втрат, 539,56 грн. 3% річних, 1 782,08 грн. пені, 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 3 650,00 грн. витрат на правничу правову допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.10.2021р.

Суддя М.В. Юркевич