ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/787/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Лісовогринівецької сільської ради, м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю Віп-Штукатур, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка

про стягнення безпідставно набутих коштів

представники:
від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

від прокуратури О.М.Галась

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Лісовогринівецької сільської ради №15/2-1012-21 від 11.03.2021 (вх. №783/21 від 17.03.2021) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп-Штукатур» (далі відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 25645,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказував на те, що укладена між Лісовогринівецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віп-Штукатур» додаткова угода №01 від 20.03.2019 року до Договору №01 від 18.03.2019 року про постачання товару не відповідає вимогам ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2020 року у справі №924/968/19 визнана недійсною, а тому, прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення 25645,22 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2021 року (суддя Грабець С.Ю.) відкрито провадження у справі №911/787/21 та призначено підготовче засідання на 21.04.2021 року.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Київської області №37-АР від 14.05.2021 відповідно до підпункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 12.05.2021, якою задоволено заяву судді Грабець С.Ю. про самовідвід від розгляду справи №911/787/21, призначено здійснити повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021, справу №911/787/21 передано судді Господарського суду Київської області Зайцю Д.Г. для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 18.05.2021 справу №911/787/21 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 29.06.2021 року.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 29.06.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 29.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/787/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 27.07.2021 року.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 27.07.2021 повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзив на позов не надіслав. Ухвалою суду від 27.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/787/21 та призначено розгляд справи по суті на 21.09.2021 року.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 21.09.2021 повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Прокурор у судовому засіданні 21.09.2021 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом враховано, що ухвали суду направлені судом на адресу відповідача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, згідно з наявним у матеріалах справи витягом та повернуті ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причини - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвали суду направлені судом на адресу позивача отримані останнім, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №574, №610, №999.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважних представників позивача та відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 21.09.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено прокурором в позовній заяві, у березні 2019 року Лісовогринівецькою сільською радою (замовник) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UА-2019-02-08-001920-b про закупівлю товару за кодом ДК 021:2015:09130000-9 - (нафта, дистиляти: 4577 літрів - бензину марки А-92 та 7386 літрів - дизельного палива) та відомості про укладення 18.03.2019 року з переможцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕСТ МОУШЕН ГРУП» (правонаступником якого, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ТОВ «Biп-Штукатур») (за договором постачальник) Договору №01 про постачання товару (далі Договір).

Згідно п.п. 1.1 п. 1 Договору, продавець зобов`язується з дати укладення Договору протягом 2019 року поставляти замовнику товар, зазначений у Специфікації до Договору (Додаток 1), а замовник - приймати і оплатити товар, який постачається за умовами цього Договору.

Найменування товару: код ДК 021:2015-09130000-9 «Нафта і дистиляти» (бензин А 92, дизельне паливо). Кількість товару та сума Договору можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника. (п.п. 1.2, 1.4 Договору)

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору, ціна Договору становить 291375,06 грн. в тому числі ПДВ 48562,51 грн. Сума цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п.п. 4.1, 5.1 Договору, розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати замовником після предявлення постачальником видаткової накладної. Строк (термін) поставки товару до 31.12.2019 року.

Місце поставки товарів 31340, Хмельницька область, Хмельницький район, за місцезнаходженням АЗС Учасника на території Хмельницького району. Товар вважається переданим постачальником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару (заправка ТЗ) згідно умов Договору. Якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару ДСТУ (п.п. 5.2, 5.3 Договору).

Пунктом 10.1 Договору визначено, що дійсний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року, але не менш ніж до повного виконання зобов`язань сторонами.

Відповідно до п. 11.3 Договору, зміна істотних (основних) умов Договору може здійснюватись за згодою сторін у випадках, які передбачені ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», про що укладається відповідна додаткова угода, яка оприлюднюється відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно Специфікації (Додаток №1 до Договору) сторонами погоджено найменування товару бензин А-92 у кількості 4577 літрів на суму 110122,62 грн. (24,06 грн. за 1 літр) та дизельне паливо у кількості 7386 літрів на суму 181252,44 грн. (24,54 грн. за 1 літр).

Укладенню договору №01 від 18.03.2019 року про постачання товару передувало рішення тендерного комітету Лісовогринівецької сільської ради, оформлене протоколом засідання тендерного комітету №18 від 07.03.2019 року щодо визначення переможця відкритих торгів.

В подальшому, 20.03.2019 року між сторонами укладено Додаткову угоду №01 до Договору, згідно умов п. 1 якої сторони домовились внести зміни до Договору. Так, сторони дійшли згоди змінити Додаток 1 (Специфікація) до Договору та викласти його в наступній редакції: «Найменування товару бензин А-95 у кількості 200 літрів за ціною 24.06 грн. за одиницю на суму 4812,00 грн., у кількості 3979,9931 за ціною 26.46 за одиницю на суму 105310,62 грн., всього з ПДВ 110122,62 грн.; дизельне паливо у кількості 200 літрів за ціною 24,54 грн. за одиницю на суму 4908,00 грн., у кількості 6545,8218 за ціною 26,94 грн. за одиницю на суму 176344,44 грн., всього 181252,44 грн. Загальна сума Специфікації з ПДВ становить 291375,06 грн.

Тобто, фактично зменшено кількість предмету закупівлі, а саме, дизельного палива на 640 літрів та бензину, марки А-92, на 397 літрів.

Так, на виконання умов Договору та Додаткової угоди №01 станом на вересень 2019 року ТОВ «Віп-Штукатур» передало, а Лісовогринівецька сільська рада прийняла товар на загальну суму 290953,80 грн., що підтверджується видатковими накладними №336 від 19.03.2019 року, № 337 від 20.03.2019 року та платіжними дорученнями №22 від 25.03.2019 року; №42 від 25.03.2019 року, №81 від 25.03.2019 року; №82 від 25.03.2019 року.

Як зазначено прокурором, Додаткова угода №1 від 20.03.2019 року, якою внесено зміни до Договору №01 від 18.03.2019 року, укладена з порушенням вимог цивільного та господарського законодавства, а також, Закону України «Про публічні закупівлі».

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2020 року у справі №924/968/19 за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Західного офісу Державної аудиторської служби до Лісовогринівецької сільської ради, ТОВ «Віп-Штукатур» про визнання недійсною Додаткової угоди №1 від 20.03.2019 року до Договору про закупівлю товарів за державні кошти №01 від 18.03.2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсною Додаткову угоду №1 від 20.03.2019 року, якою внесено зміни до Договору постачання товару №01 від 18.03.2019 року, укладеного за кошти місцевого бюджету між Лісовогринівецькою сільською радою та ТОВ «Віп-Штукатур» (первісний відповідач ТОВ «ФЕСТ МОУШЕН ГРУП»).

Звертаючись до Господарського суду Київської області з даним позовом прокурор зазначив, що відповідачем в порушення ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України допущено неналежне виконання умов Договору, як наслідок Лісовогринівецькій сільській раді недопоставлено бензину марки А-92 - 407 літрів та 646 літрів дизельного палива, за рахунок чого постачальником безпідставно набуто майно (кошти) у сумі 25224,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації Лісовогринівецької сільської ради та відкритого інформаційного джерела використання публічних коштів Є-ДАТА «https://spending.gov.ua/» замовником на виконання пп. 6.1.1. п. 6 Договору проведено оплату за Договором №01 на суму 290953,80 грн.

Водночас, впродовж дії Договору, на виконання його умов, ТОВ «ФЕСТ МОУШЕН ГРУП» (правонаступником якого є ТОВ «Віп-Штукатур») поставлено бензину марки А-92 - 4170 літрів (відповідно до умов основного договору, сума до оплати становила б 100330,20 грн.) та дизельного палива - 6740 літрів (сума до оплати за умовами основного договору становила б 165399,60 грн.), разом на суму 265729,8 грн., що підтверджується видатковими накладними №336 від 19.03.2019, №337 від 20.03.2019 та платіжними дорученнями №41 від 25.03.2019, №42 від 25.03.2019, №81 від 25.03.2019, №82 від 25.03.2019.

Таким чином, відповідно до умов Договору та Додаткової годи №01 від 20.03.2019 року, якою внесено зміни до істотних умов договору, замовником безпідставно надміру сплачено коштів на загальну суму 25224 грн. (290953,80 грн. - фактично сплачена сума коштів за Договором; 265729,80 грн. - сума коштів, яка підлягала сплаті відповідно до умов Договору).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що ТОВ «Biп-Штукатур» не виконано належним чином договірні зобов`язання щодо поставки товару у визначений строк та у визначеному обсязі, у зв`язку із чим органом місцевого самоврядування - Лісовогринівецькою сільською радою безпідставно перераховано, а постачальником безпідставно набуто кошти у сумі 25224,00 грн. згідно Договору, що відповідачем не спростовано, доказів протилежного суду не надано.

При прийнятті даного рішення судом враховано, що правові наслідки недійсності правочину врегульовано ст. 216 ЦК України, за змістом частини 1 якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 216 ЦК України, правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Прокурор у своєму позові в частині вимоги про стягнення коштів зазначав, що частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, та водночас посилався на приписи ст. 1212 ЦК України.

Слід зазначити, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однієї із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинення або була відсутня взагалі.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що "предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України".

Так, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана його повернути. При цьому, особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Водночас, спеціальною нормою цивільного права (ст. 216 ЦК України) врегульовано питання повернення одержаного на виконання недійсного правочину, а тому, саме дана норма підлягає застосуванню до правовідносин, що розглядаються у даній справі.

Оскільки, Додаткову угоду №01 від 20.03.219 року до Договору №01 від 18.03.2019 року визнано недійсною на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2020 року у справі №924/968/19, то ТОВ «Віп-Штукатур» повинно повернути позивачу бюджетні кошти, які були безпідставно отримані за недійсною додатковою угодою.

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, позивачем на підставі Договору №01 від 18.03.2019 року та Додаткової угоди №01 від 20.03.2019 року надміру сплачено відповідачу бюджетних коштів на суму 25224,00 грн.

Враховуючи вказане вбачається, що ТОВ «Biп-Штукатур» не виконано належним чином свої договірні зобов`язання щодо поставки товару у визначений строк та у визначеному об`ємі, в зв`язку з чим органом місцевого самоврядування - Лісовогринівецькою сільською радою безпідставно перераховано, а постачальником безпідставно набуто кошти у сумі 25224,00 грн. відповідно до Договору №01 від 18.03.2019.

Таким чином, оскільки, Додаткова угода №1 від 20.03.2019 року, якою внесено зміни до основного Договору №01 від 18.03.2019 року, визнано недійсною рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2020 року у справі № 924/968/19, ціна поставленого за Договором №01 від 18.03.2019 року пального складає 290953,80 грн., відтак органом місцевого самоврядування безпідставно надмірно сплачено відповідачу 25224,00 грн.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2018 року у справі №5-249кс15.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищенаведеного.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Лісовогринівецької сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп-Штукатур» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп-Штукатур» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, ) на користь Лісовогринівецької сільської ради (31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, буд. 4, ) безпідставно набуте майно надміру сплачені кошти за Договором №01 від 18.03.2019 року у сумі 25224 (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп-Штукатур» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, провулок Військоматський, буд. 3, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 01.10.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць