ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6996/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б., секретар судового засідання Григоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021р. у справі № 904/6996/21 (суддя - Ярошенко В.І., м. Дніпро)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вейст Енерджи Дніпро", м. Дніпро

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021р. у справі № 904/6996/21 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить достатніх та обґрунтованих підстав підтверджених доказами, згідно яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову. Суд дійшов висновку, що всі доводи позивача зводяться лише до незгоди із спірним виконавчим написом та ймовірності можливості порушення майнових прав та інтересів позивача у майбутньому. Разом з тим, наявність самих лише припущень позивача, не свідчить про реальність вчинення виконавчих дій з реалізації майна позивача, які можна було б розцінити як перешкоджання виконання рішення у майбутньому шляхом переоформлення своєї власності на третіх осіб. Подання позивачем позову у даній справі також не може бути безумовним доказом утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, долучити до матеріалів справи докази, що не були подані до суду першої інстанції з поважних причин (копію листа Шевченківської окружної прокуратури м. Києва вх. № 06/74124 від 10.08.2021р. та копію Витягу з реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 04.08.2021р.), скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021р., задовольнити заяву АБ "Укргазбанк" про забезпечення позову, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- ухвала суду першої інстанції постановлена з допущенням невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи та з порушенням норм процесуального права;

- позивач не наводив жодних доводів та доказів, якими б обґрунтовував підстави для забезпечення позову, зокрема, такою обставиною як наявність незгоди із спірним виконавчим написом та нібито реальністю вчинення виконавчих дій за ним;

- станом на дату подання позову та заяви про забезпечення позову позичальник та відповідач не виконали та продовжують порушувати виконання вимог, викладених у листах-вимогах, та відповідно своїх зобов`язань по Кредитному договору та Генеральному договору, що відповідно може свідчити про продовження невиконання взятих на себе зобов`язань і в майбутньому;

- позивач припускає, що відносно майна відповідача можуть відбутись аналогічні негативні дії, як ті, що відбулись із майном групи пов`язаних з відповідачем та позичальником осіб - ОСОБА_1 , яка виступає іпотекодавцем за договором іпотеки № 1/16/к/3-2 від 07.10.2016р., укладеного в забезпечення виконання ТОВ "Альтернативні енергоресурси" та ТОВ "АПС Пауер Технолоджи" своїх зобов`язань за Генеральним кредитним договором № 1/16/к від 07.10.2016р., укладеного з АБ "Укргазбанк". Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267119722 від 22.07.2021р., нібито за заявою іпотекодержателя - АБ "Укргазбанк" 16.07.2021р. було припинено обтяження іпотекою нерухомого майна за реєстраційним номером 1. В той же день без згоди Банку було протиправно змінено власника нерухомого майна з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 . Разом з тим, такої заяви Банк не подавав, що свідчить про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення. Згідно листа Шевченківської окружної прокуратури м. Києва до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань прокуратурою внесено відомості та зареєстровано кримінальне провадження № 0000143 від 04.08.2021р., що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 04.08.2021р.;

- до моменту ухвалення остаточного судового рішення у справі, майновий стан відповідача міг погіршитися настільки (в тому числі за рахунок неправомірного відчуження майна третім особам без надання згоди Банку), що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог;

- позиція суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, в обґрунтування яких він посилається у заяві про забезпечення позову, є помилковим, оскільки спростовується дійсними обставинами справи;

- суд першої інстанції не врахував вимоги постанови Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 755/7704/15-ц, а обмежився виключно постановленням оскаржуваної ухвали про відмову Банку в задоволенні заяви про забезпечення позову без виконання свого процесуального обов`язку із дослідження наданих Банком доказів.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Учасники провадження наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021р. (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 27.09.2021р.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 27.09.2021р. у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатом якої для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.

В судовому засіданні 27.09.2021р. представник позивача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не направив в судове засідання свого повноважного представника, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 27.09.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розгляд клопотань учасників провадження у справі.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач просив суд долучити до матеріалів справи докази, що не були подані до суду першої інстанції з поважних причин (копію листа Шевченківської окружної прокуратури м. Києва вх. № 06/74124 від 10.08.2021р. та копію Витягу з реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 04.08.2021р.)

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що вказані докази були відсутні на момент подання позову та заяви про забезпечення позову, що обґрунтовує поважність причини їх неподання до суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що докази, які позивач просить долучити до матеріалів даної справи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі докази не стосуються правовідносин сторін. Крім того, такі докази не впливають на результат розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021р., постановлену за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 904/6996/21 з огляду на те, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали апеляційний господарський суд надає оцінку правомірності відмови у забезпеченні позову на підставі поданої заяви та доказів на її підтвердження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вейст Енерджи Дніпро" про звернення стягнення на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Вейст Енерджи Дніпро" нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки № 2/18/к/3-2 від 19.04.2018р., а саме: нерухоме майно - земельна ділянка, кадастровий номер: :04:006:0006, площею 10 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с/рада Новоолександрівська та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Вейст Енерджи Дніпро" на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер, 3735, виданий 01.11.2017р., видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов М.Є. шляхом проведення прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури виконавчого провадження з визначенням ринкової ціни предмету іпотеки при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Разом із позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд в межах розміру ціни позову (ринкової вартості предмету іпотеки) в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Енерджи Дніпро" в розмірі 3 390 453, 54 євро 54 євроцентів та 114 719, 95 грн. перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" за Генеральним кредитним договором № 114/2019/ДНОД-КБ-ГКД від 26.03.2019р. та Кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії № 2/18/к від 13.02.2018р., накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Вейст Енерджи Дніпро" нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки №2/18/к/3-2 від 19.04.2018р., а саме: нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: :04:006:0006, площею 10 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с/рада Новоолександрівська та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Вейст Еенерджи Дніпро" на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер, 3735, виданий 01.11.2017р., видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов М.Є; право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.11.2017р., номер запису про право власності 23132557, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267036844 від 22.07.2021р.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та ускладнити відповідно ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Крім того, позивач припускає, що відносно майна відповідача можуть відбутись аналогічні негативні дії, що відбулись із майном - групи пов`язаних з відповідачем та позичальником осіб - ОСОБА_1 , яка виступає іпотекодавцем за Договором іпотеки № 1/16/к/3-2 від 07.10.2016р., укладеного в забезпечення виконання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні Енергоресурси" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Апс Пауер Технолоджи" своїх зобов`язань за Генеральним кредитним договором № 1/16/к від 07.10.2016р. укладеного з АБ "Укргазбанк". Таким майном є житловий будинок, літ. Я-7, загальною площею 1774 кв. м, житловою площею 595, 5 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 . Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267119722 від 22.07.2021р. нібито за заявою іпотекодержателя (АБ "Укргазбанк"), серія та номер 685, видану 24.03.2021р., 16.07.2021р. було припинено обтяження іпотекою нерухомого майна за реєстраційним номером 1. В цей же день без згоди Банку було протиправно змінено власника нерухомого майна з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 . Враховуючи вищевказане, на думку позивача, виправданим, співмірним та адекватним по відношенню до заявлених позовних вимог буде застосування до відповідача таких заходів забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд 06.08.2021р. постановив оскаржувану ухвалу.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Предметом апеляційного розгляду даної справи є наявність/відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Статтею 136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні і допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

З огляду на викладене, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За змістом ст. 136 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав або охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача чи третіх осіб, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням наведеного, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. Подібні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 13.08.2021р. у справі № 904/4982/21.

Про обов`язковість належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову також зазначив Верховний Суд в постанові від 03.04.2020р. у справі № 904/4511/19. Суд вказав, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.01.2020р. у справі № 922/2163/17.

Поряд з цим, дослідивши додані до заяви про забезпечення позову матеріали, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вказані у них обставини, за умови відсутності будь-яких інших доказів, на підтвердження таких фактів, не надають суду можливості дійти беззаперечних висновків щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та, відповідно, не можуть визначатись судом як безумовна підстава для застосування забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та особливості застосування заходів забезпечення позову, заявником не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача у разі задоволення позову.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про намір відповідача унеможливити виконання рішення суду. Зокрема, позивач не доводить та не посилається на обставину вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що тільки посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а також твердження заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без долучення відповідних доказів та без обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

По суті, подана заявником заява ґрунтується на бездоказових припущеннях щодо можливого ухилення відповідачів від виконання рішення суду у даній справі у разі подання та задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Окремою підставою для забезпечення позову позивач зазначає, що відносно майна відповідача можуть відбутись негативні дії, що відбулись із майном - групи пов`язаних з відповідачем та позичальником осіб. Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає такий довід недостатнім для забезпечення позову, оскільки такі дії інших осіб не свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення у майбутньому у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами скаржника щодо необґрунтованого посилання місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі на обґрунтування підстав для забезпечення позову наявністю незгоди із спірним виконавчим написом та реального вчинення виконавчих дій за ним.

Разом із тим, наявність такого посилання не впливає на правильність зробленого судом першої інстанції висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував вимоги постанови Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 755/7704/15-ц, а обмежився виключно постановленням оскаржуваної ухвали про відмову Банку в задоволенні заяви про забезпечення позову без виконання свого процесуального обов`язку із дослідження наданих Банком доказів, оскільки в постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 755/7704/15-ц відсутні висновки щодо наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала місцевого господарського суду у даній справі має бути залишена без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021р. у справі № 904/6996/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 29.09.2021р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков