ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд заяви

"24" вересня 2021 р.Справа № 916/3766/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Суліми Г.В.

дослідивши матеріали справи

за заявою боржника: Приватного підприємства „Землі Бессарабії (68702, Одеська обл., Болградський район, м. Болград, вул. Варненська, буд. 33, офіс 2; )

про визнання банкрутом

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін та учасників:

від кредитора: не з`явився;

від ТОВ Русіч і К: Марочкін В.О.;

ліквідатор банкрута: арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.

Встановив:

Ухвалою підготовчого засідання суду від 27.01.2020р. відкрито провадження у справі про банкрутство ПП „Землі Бессарабії; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника ПП „Землі Бессарабії; призначено розпорядником майна боржника ПП „Землі Бессарабії арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Ухвалою попереднього засідання від 06.04.2020р. визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 27.05.2020р. визнано банкрутом ПП „Землі Бессарабії; відкрито відносно ПП „Землі Бессарабії ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 27.05.2021р.; ліквідатором ПП „Землі Бессарабії призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Дарієнко В.Д., посилаючись на ст.ст. 3, 13, 234, 228 ЦК України та ст.ст. 42, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, в межах справи про банкрутство звернувся із заявою від 23.04.2021р. (вх. №3-225/21 від 23.04.2021р.) про:

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2266, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2265, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2264, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

-визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 1177, виданого 26.04.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.;

- витребування у ТОВ Русіч і К наступного нерухомого майна, що належить на праві власності ПП Землі Бессарабії: реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 14, 04, 14, зобов`язавши ТОВ Русіч і К передати нерухоме майно його власнику ПП Землі Бессарабії в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2021р. прийнято та призначено до розгляду заяву ліквідатора ПП Землі Бессарабії арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та про витребування майна; залучено ТОВ Русіч і К, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічову Н.А. та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. до участі у справі № 916/3766/19 про визнання банкрутом ПП Землі Бессарабії в якості учасників справи для розгляду заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатором банкрута зазначено, що в процесі проведення інвентаризації та заходів стосовно нагляду та контролю за майном банкрута встановлено, що у власності банкрута перебувало нерухоме майно, яке станом на даний час підлягає поверненню до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів у відповідності до вимог чинного законодавства. ПП Землі Бессарабії на праві приватної власності належало наступне нерухоме майно:

1. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14, а саме житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 134, 8 кв.м., розташованого за адресою Одеська обл., Болградський район, м. Болград, вул. Інзовська, буд. 186, яке до 22.05.2018р. належало банкрута на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3008, виданого 03.08.2016р., та право власності на яке припинено 22.05.2018р. На даний час вказане нерухоме майно належить ТОВ «Русіч і К» на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер 2266 та 2265, виданих 22.05.2018р.

2. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, а саме нежитлова будівля загальною площею 513, 4 кв.м., розташована за адресою Одеська обл., Арцизький район, сщ. Новохолмське, складські приміщення №777, яке до 22.05.2018р. належало банкруту на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 7596, виданого 25.12.2014р., та право власності на яке припинено 22.05.2018р. На даний час вказане нерухоме майно належить ТОВ «Русіч і К» на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2264, виданого 22.05.2018р.

3. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14, а саме нежитлова будівля загальною площею 621, 5, розташована за адресою Одеська обл., Болградський район, м. Болград, вул. Варненська, буд. 33, яке до 26.04.2018р. належало банкрута на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1159, виданого 28.07.2016р., та на яке право власності припинено 26.04.2018р. На даний час вказане нерухоме майно належить ТОВ «Русіч і К» на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1177, виданого 26.04.2018р.

Ліквідатор банкрута зазначає, що вищезазначені договори купівлі-продажу, які укладені між ПП Землі Бессарабії та ТОВ «Русіч і К», підлягають визнанню недійсними з огляду на наступне. Заборгованість ПП Землі Бессарабії перед Головним управлінням ДПС в Одеській області виникла в результаті проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 03.04.2018р. №744/15-32-14-01/35154030, та на підставі якого були винесені податкові повідомлення-рішення №№ від 15.05.2018р. на загальну суму 10 205 459 грн., від 15.05.2018р. на загальну суму 8 583 294 грн., а також нараховано пеню з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 10 907 706, 11 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 8 961 511, 16 грн. та всього станом на 15.05.2018р. 38 657 970, 27 грн. За результатами розгляду адміністративного позову ПП Землі Бессарабії до Головного управління ДФС в Одеській області податкові повідомлення-рішення з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) № від 15.05.2018р. на загальну суму 10 205 459 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств № від 15.05.2018р. на загальну суму 8 583 294 не були скасовані, а тому набули статуту узгодженого податкового боргу. Ухвалою попереднього засідання від 06.04.2020р. у даній справі визнано розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів ПП «Землі Бессарабії» для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів, а саме Головне управління ДПС в Одеській області у сумі 4204 грн. вимоги першої черги, 15 486 665 грн. вимоги третьої черги, 23 122 416, 27 грн. вимоги шостої черги.

Ліквідатор банкрута вказує, що після проведення зазначеної документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» укладено чотири договори купівлі-продажу, на підставі яких ПП «Землі Бессарабії» на користь ТОВ «Русіч і К» було відчужено все нерухоме майно, яке належало банкруту на підставі договорів купівлі-продажу серія та номер, 2266, 2265, 2265, виданих 22.05.2018р., та серія та номер 1177, виданого 26.04.2018р.

Згідно заяви ПП «Землі Бессарабії» було відчужено все нерухоме майно ТОВ «Русіч і К» безоплатно та тільки 22.11.2019р. (через півтора року) ТОВ «Русіч і К» здійснено оплату за нерухоме майно згідно договору серія та номер 2264 від 22.05.2018р. у розмірі 67 776 грн.; згідно договорів серії та номер 2265, 2266 від 22.05.2018р. у розмірі 80 880 грн.; згідно договору серія та номер 1177 від 26.04.2018р. у розмірі 175 846, 52 грн. Ліквідатор банкрута зазначає, що вказані суми не відповідають ринковій вартості відчуженого майна і перераховані лише для формального прикриття фіктивної угоди. Ліквідатором банкрута зроблено висновок, що ПП «Землі Бессарабії» здійснено відчуження нерухомого майна ТОВ «Русіч і К» виключно з метою ухилення від сплати заборгованості перед Головним управлінням ДФС в Одеській області за рахунок наявного у боржника нерухомого майна.

Ліквідатором банкрута зазначено, що існуючі обставини вказують на те, що укладення між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомого майна у період настання у банкрута зобов`язання із погашення заборгованості перед Головним управлінням ДФС в Одеській області використано для уникнення сплати заборгованості перед кредитором, тобто з наміром завдати шкоди іншій особі, що є формою зловживання правом; такі дії сторін правочину не відповідають критеріям добросовісності, справедливості та недопустимості зловживання правами. Ліквідатор банкрута вважає, що за наведених обставин оспорювані договори можуть бути кваліфіковані як правочини, при укладенні яких його учасники діяли недобросовісно та зловживали правами щодо кредитора з метою уникнення задоволення вимог цього кредитора, а тому цей правочин є фраудаторним правочином.

Ліквідатор банкрута вказує, що дана заява про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, які укладено між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К», подана на підставі того, що оскаржені договори направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України), та є фіктивними правочинами, що мають наслідком визнання правочинів недійсними на підставі ст. 234 ЦК України; в даний час вказане нерухоме майно, яке отримано за фіктивними недійсними правочинами, має бути повернуто у власність банкрута для погашення боргів перед кредиторами за рахунок його продажу на публічних торгах.

Згідно відповіді від 30.06.2021р. (вх. №17580/21 від 01.07.2021р.) на заяву ТОВ «Русіч і К» вимоги ліквідатора про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна не визнає, посилаючись на обґрунтування того, що недійсними можуть бути визнані не всі без винятку правочини боржника, укладені у підозрілий період, а лише ті, підставність визнання недійсними яких передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Заява ліквідатора банкрута Дарієнка В.Д. щодо звернення до суду із заявою про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна є виключно самостійним заходом, в якому відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між ліквідатором, комітетом кредиторів та конкурсним кредитором. ТОВ «Русіч і К» зазначено, що ліквідатором не наведено доказів, що ПП «Землі Бессарабії» на час укладання оспорюваних договорів купівлі-продажу було обтяжено борговими зобов`язаннями; ТОВ «Русіч і К» не відноситься до заінтересованої особи боржника, оскільки створено без його участі, відомості з цього питання в ЄДРПОУ є публічними, а тому докази про укладання боржником договорів із заінтересованою особою відсутні; ліквідатором не спростовується факт грошового розрахунку ТОВ «Русіч і К» за договорами купівлі-продажу, а тому факт безоплатного відчуження відсутній, що виключає наступну підставу недійсності; Головне управління ДПС в Одеській області є обізнаною стороною щодо здійснених угод від 26.04.2018р., від 02.05.2018р. за результатами відповідної звітності нотаріусів, починаючи з 2018р. Згідно відповіді заява Головного управління ДПС в Одеській області від 26.02.2020р. про визнання грошових вимог до ПП «Землі Бессарабії» не містить жодного посилання на спірність укладених угод між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» від 26.04.2018р. та від 02.05.2018р.; ліквідатор банкрута не спростовує факт укладання ТОВ «Русіч і К» оплатних договорів купівлі-продажу, що виключає підставу недійсності укладання договорів дарування; за змістом поданої заяви ліквідатор банкрута не спростовує факти використання майна, право власності на яке ТОВ «Русіч і К» набув за результатами угод від 26.04.2018р. та від 02.05.2018р. у фінансово-господарській діяльності, сплати податкових та інших платежів; подана ліквідатором банкрута заява не містить належних і допустимих доказів щодо повернення майна шляхом направлення спеціальних дозволів; ліквідатор банкрута не навів жодного обґрунтування того, що боржником укладались фіктивні правочини з відчуження майна на користь родичів або осіб, що були з боржником у змові; заява, з якою звернувся ліквідатор банкрута, не містить відповідних доказів того, що дії щодо укладання правочину суперечить інтересам боржника чи кредиторів; не визначений конкретний розмір збитків з укладеними ними оспорюваними правочинами; відсутні докази вини сторін у збитках; заява ліквідатора банкрута не містить суттєвої обставини, а саме безспірної дати, з якої наступила неспроможність боржника.

У відзиві від 24.09.2021р. (вх. №2530/21 від 24.09.2021р.), посилаючись на правову позицію Верховного суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду по справі №904/7905/16 від 02.06.2021р., ТОВ «Русіч і К» вказує, що до заяви ліквідатора банкрута застосовуються положення ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка визначає термін, в межах якого можуть бути визнані правочини (договори) або майнові дії боржника недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого, а саме: після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство. Згідно відзиву провадження у справі про банкрутство ПП «Землі Бессарабії» відкрито 30.01.2020р.; угоди укладені між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» датовані 22.05.2018р. та 26.04.2018р.; заява ліквідатора про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна подана 23.04.2021р. ТОВ «Русіч і К» вказує, що строк, в межах якого можливий розгляд недійсності правочинів, укладених між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» за датою 20.05.2018р. є таким, що минув.

Розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., матеріали справи, вислухавши ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. та ТОВ «Русіч і К», суд встановив:

22.05.2018р. між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» був укладений договір купівлі-продажу, згідно п. 1. якого ПП «Землі Бессарабії» передає у власність (продає), а покупець ТОВ «Русіч і К» приймає у власність (купує) нежитлову будівлю загальною площею 513, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Арцизький район, сщ Новохолмське, складські приміщення №777 та складається в цілому: А- склад, Б-прохідна, В-вагова, Г-убиральня, 1-дворові споруди, I-II інші споруди та зобов`язується сплатити за неї певну грошову суму, обумовлену цим договором.

П.2. вказаного договору передбачено, що продаж нерухомості, що є предметом цього договору, здійснюється за ціною 67 776 грн., в тому числі ПДВ - 11 296 грн. Гроші у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.06.2018р.

22.05.2018р. між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» був укладений договір купівлі-продажу, згідно п. 1. якого ПП «Землі Бессарабії» передає у власність (продає), а покупець ТОВ «Русіч і К» приймає у власність (купує) Ѕ частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Болградський район, м. Болград, вул. Інзовська, буд. 186, та складаються в цілому: Б-1, Ж, б житловий будинок, загальною площею 134, 8 кв.м., житловою площею 66, 3 кв.м., В-гараж, Г-вбиральня, П-погріб, 1-2 дворові споруди та зобов`язується сплатити за неї певну грошову суму, обумовлену цим договором.

П.2. вказаного договору передбачено, що продаж нерухомості, що є предметом цього договору, здійснюється за ціною 40 440 грн., в тому числі ПДВ - 6740 грн. Гроші у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.06.2018р.

22.05.2018р. між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» був укладений договір купівлі-продажу, згідно п. 1. якого ПП «Землі Бессарабії» передає у власність (продає), а покупець ТОВ «Русіч і К» приймає у власність (купує) Ѕ частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Болградський район, м. Болград, вул. Інзовська, буд. 186, та складаються в цілому: Б-1, Ж, б житловий будинок, загальною площею 134, 8 кв.м., житловою площею 66, 3 кв.м., В-гараж, Г-вбиральня, П-погріб, 1-2 дворові споруди та зобов`язується сплатити за неї певну грошову суму, обумовлену цим договором.

П.2. вказаного договору передбачено, що продаж нерухомості, що є предметом цього договору, здійснюється за ціною 40 440 грн., в тому числі ПДВ - 6740 грн. Гроші у вказаній сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.06.2018р.

26.04.2018р. між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» був укладений договір купівлі-продажу, згідно п. 1. якого ПП «Землі Бессарабії» передає у власність (продає), а покупець ТОВ «Русіч і К» приймає у власність (купує) нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Болград, вул. Варненська, буд. 33, загальною площею 621, 5 кв.м. та складаються в цілому з літ.: «А» - адміністративне», «Б» - вбиральня.

П. 2 вказаного договору передбачено, що продаж здійснено за 146 538, 77 грн., без ПДВ. Гроші у вказаній сумі, продавець отримав(ла) від покупця повністю до підписання вказаного договору. Підписання цього договору свідчить про те, що розрахунки за відчужувану нерухомість здійснені повністю та про відсутність претензій до покупця по оплаті з боку покупця.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна щодо суб`єкта №251963454 від 09.04.2021р. право власності ПП «Землі Бессарабії» на вищевказані об`єкти нерухомого майна припинено 22.05.2018р. та 26.045.2018р. на підставі договорів купівлі-продажу.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Порядок набрання чинності та вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства урегульовано Прикінцевими та перехідними положеннями цього Кодексу.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Оскільки п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства урегульовано лише фактично подальший розгляд справ про банкрутство, відповідні приписи за своєю галузевою приналежністю є нормою процесуального права, яка не стосується жодним чином норм матеріального права, що містяться у цьому нормативно-правовому акті.

І це цілком узгоджується з нормами ст. 3 ГПК України, яка передбачає, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а також відповідає практиці ЄСПЛ, відповідно до якої: сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства; суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21.10.2020 у справі "Дія 97 проти України").

Що ж до застосування у часі приписів ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства як такої, що містить норми матеріального права, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства не визначає правил дії в часі цієї норми та не встановлює темпоральних критеріїв її застосування. Так само не визначає таких правил наведений пункт Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства щодо положень ст. 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019р.

Не узалежнюють застосування цих приписів від певних умов, зокрема приведення у відповідність до Кодексу України з процедур банкрутства підзаконних нормативно-правових актів, й інші положення цього Кодексу.

Тому при застосуванні ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства слід керуватися загальновизнаним принципом щодо дії законів у часі, суть якого полягає в тому, що новий закон регулює правовідносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Тобто до події, факту застосовується закон, під час дії якого вони настали або мали місце.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства дійшов висновку, що норми цієї статті з урахуванням приписів п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм Кодексу України з процедур банкрутства, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Такий строк з огляду на вступ в дію Кодексу України з процедур банкрутства 21.10.2019р. може повноцінно діяти лише у разі відкриття відповідного провадження після 21.10.2022р.

На підтвердження такого розуміння застосування ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить також усталений в судовій практиці підхід щодо застосування норм закону під час визнання правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Тобто, підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в ст. 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019р.

Тому, приписи ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, тобто до 21.10.2019р. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019р, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону про банкрутство.

Таке правозастосування відповідає практиці ЄСПЛ, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №904/7905/16 від 02.06.2021р.

Враховуючи те, що спірні договори купівлі-продажу були укладені між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» 22.05.2018р. та 26.04.2018р. до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, тобто до 21.10.2019р., суд застосовує приписи ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків визначені договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч.ч.1-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Висновки суду

Враховуючи те, що спірні договори купівлі-продажу були укладені між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» 22.05.2018р. та 26.04.2018р. до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, тобто до 21.10.2019р., суд застосовує приписи ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ст. 20 Закону про банкрутство, порівняно з приписами ст. 215 ЦК України, розширює підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватись з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, частиною 1 ст. 20 Закону про банкрутство, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Положеннями ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника, які були вчинені саме боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Передбачений ч.1 ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом річний строк є процесуальним терміном, протягом якого певні учасники провадження можуть захистити свої майнові права у спосіб визнання недійсними правочинів чи спростування майнових дій боржника з покладенням на нього обов`язку повернути незаконно виведені активи (майно) до ліквідаційної маси боржника, а в разі неможливості повернення майна в натурі, відшкодувати його вартість у грошових одиницях, за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Судом встановлено, що 22.05.2018р. та 26.04.2018р. між ПП «Землі Бессарабії» та ТОВ «Русіч і К» були укладені договори купівлі-продажу.

Провадження у справі про банкрутство ПП «Землі Бессарабії» було відкрито ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2020р.

Таким чином, боржником було здійснено передачу нерухомого майна ТОВ «Русіч і К», більше, ніж за рік до відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто поза межами строку, визначеного ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки вказана стаття передбачає можливість подання заяв про спростування майнових дій боржника, які були вчинені боржником протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, що свідчить про відсутність правових підстав для її застосування.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Керуючись ст. 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. 42, Прикінцевими та Перехідними положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича від 23.04.2021р. (вх. №3-225/21 від 23.04.2021р.) про:

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2266, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2265, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

- визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 2264, виданого 22.05.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.;

-визнання недійсним укладеного між ПП Землі Бессарабії та ТОВ Русіч і К договору купівлі-продажу, серія та номер 1177, виданого 26.04.2018р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.;

- витребування у ТОВ Русіч і К наступного нерухомого майна, що належить на праві власності ПП Землі Бессарабії: реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 14, 04, 14, зобов`язавши ТОВ Русіч і К передати нерухоме майно його власнику ПП Землі Бессарабії в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Ухвала набирає законної сили 24 вересня 2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повну ухвалу складено та підписано 29 вересня 2021р.

Копію ухвали надіслати: ТОВ Русіч і К (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 3, кв. 99), приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Іллічовій Н.А. (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 7/9), приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 7/9), арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. (65023, м. Одеса, вул. Садова, 18, оф. 5), Головному управлінню ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя Л.І. Грабован