ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/819/21

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К, дослідивши матеріали справи

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС ПЛЮС»
доСелянського (фермерського) господарства «Надросся»
За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерське господарство «АННА-АГРО-ПЛЮС»
простягнення 267 000,00 грн.
Учасники судового процесу:

від позивача: Романішін Є.В.;

від відповідача: Циба В.М.;

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС ПЛЮС» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства «Надросся» про стягнення 267 000,00 грн.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС ПЛЮС» просить суд стягнути з відповідача безпідставно одержані грошові кошти у сумі 267 000,00 грн. за договором про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/819/21 від 06.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС ПЛЮС» залишено без руху.

16.04.2021 від заявника надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/819/21 від 20.04.2021 розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фермерське господарство «АННА-АГРО-ПЛЮС»; зобов`язано позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду) та надіслати на адресу Фермерське господарство «АННА-АГРО-ПЛЮС» позовну заяву з доданими до неї документами, докази направлення надати до суду; надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив; запропоновано третій особі надати пояснення або заперечення щодо позову. Ухвалою суду від 20.04.2021 судом вирішено призначити підготовче засідання на 20.05.2021.

18.05.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.05.2021 у судове засідання представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, у той час, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У судовому засіданні винесено ухвалу про відкладення судового засідання у справі № 911/819/21 на 17.06.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача, відповідача та третю особу про дату судового засідання, 24.05.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адреси місцезнаходження сторін.

17.06.2021 у судове засідання представники сторін вдруге не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, у той час, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У судовому засіданні винесено ухвалу про відкладення судового засідання у справі № 911/819/21 на 14.07.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача, відповідача та третю особу про дату судового засідання, 17.06.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адреси місцезнаходження сторін.

14.07.2021 у судове засідання представники сторін втретє не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, у той час, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У судовому засіданні оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 911/819/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.08.2021, що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача, відповідача та третю особу про дату судового засідання, 14.07.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адреси місцезнаходження сторін.

12.08.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшло пояснення по справі.

19.08.2021 у судове засідання прибули представники позивача, відповідача та вільний слухач; представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у той час, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином; повідомлено сторін, що у відповідності до ч. 2 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України будь-яка особа має право бути присутньою у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 19.08.2021 винесено ухвалу про перерву в судовому засіданні на 15.09.2021 о 16:20, яка занесена до протоколу судового засідання.

15.09.2021 у судове засідання прибули представники позивача та відповідача, представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у той час, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача усно заявив клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; суд долучив до матеріалів справи докази. У судовому засіданні винесено ухвалу про перерву в судовому засіданні на 22.09.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення третьої особи про дату судового засідання, 16.09.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адресу місцезнаходження третьої особи.

22.09.2021 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача та надали усні пояснення щодо суті спору; зобов`язано позивача надати суду для огляду оригінали платіжних доручень № 85 та № 109. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у той час, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні винесено ухвалу про перерву в судовому засіданні на 23.09.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення третьої особи про дату судового засідання, 22.09.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адресу місцезнаходження третьої особи.

23.09.2021 у судове засідання прибули представники позивача та відповідача та надали усні пояснення щодо суті спору; представник позивача надав документи, витребувані судом, для огляду; представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у той час, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

23.09.2021 у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Як стверджує позивач, ФГ «АННА-АГРО-ПЛЮС» платіжним дорученням № 85 від 16.05.2018 на суму 190 000,00 грн. та платіжним дорученням № 109 від 29.05.2018 на суму 77 000.00 грн. було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в загальній сумі 267 000,00 грн.. 14.04.2021 між третьою особою та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора), відповідно до умов якого відбулася заміна первісного кредитора (третьої особи) новим кредитором (позивачем) у зобов`язанні щодо повернення грошових коштів, перерахованих згідно платіжних доручень № 85 та № 109. У зв`язку з вищенаведеним, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 267 000,00 грн.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. За твердженнями відповідача, грошові кошти у розмірі 267 000,00 грн., стягнення яких є предметом даної справи, не є безпідставно набутими відповідачем грошовими коштами. За переконанням відповідача, зазначені грошові кошти були перераховані третьою особою відповідачу платіжними дорученнями № 85 та № 109 в загальній сумі 267 000,00 грн. на виконання умов договору № 1 від 15.05.2018 та є фінансовою безповоротною допомогою. Таким чином, посилання позивача, на його думку, є безпідставними та нормативно недоведеними.

Щодо неявки в судове засідання представника третьої особи, суд зазначає наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.09.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2018 Фермерським господарством «АННА-АГРО-ПЛЮС» (далі третя особа) платіжним дорученням № 85 було перераховано на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» МФО 380805, на Селянське (фермерське) господарство «Надросся» () (далі відповідач) фінансову допомогу в сумі 190 000,00 грн. (копія наявна в матеріалах справи).

29.05.2018 Фермерським господарством «АННА-АГРО-ПЛЮС» платіжним дорученням № 109 було перераховано на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» МФО 380805, на Селянське (фермерське) господарство «Надросся» () фінансову допомогу в сумі 77 000,00 грн. (копія наявна в матеріалах справи).

14.04.2020 між Фермерським господарством «АННА-АГРО-ПЛЮС» (далі первісний кредитор, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС» (далі новий кредитор, позивач) був укладений договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора).

Відповідно до п. 1 зазначеного правочину, за цим договором здійснюється заміна первісного кредитора новим кредитором у зобов`язанні щодо повернення грошових коштів перерахованих згідно платіжного доручення № 85 від 16.05.2018 року на суму 190 000,00 грн. та платіжного доручення № 109 від 29.05.2018 року на суму 77 000,00 грн., а саме: первісний кредитор відступає на користь нового кредитора право повної вимоги до боржника: СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «НАДРОССЯ» (, Місцезнаходження юридичної особи: 09810, Київська обл., Тетіївський район, село Погреби) на загальну суму 267 000,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч гривень).

Згідно з п. 2 договору, новий кредитор приймає від первісного кредитора право повної вимоги від боржника на суму 267 000,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч гривень).

Відповідно до п. 3 договору, право вимоги до боржника на суму 267 000,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч гривень) переходить до нового кредитора на тих самих умовах та в тому самому обсязі, що існувало на момент укладання цього договору.

Пунктом 4 договору сторони узгодили, що первісний кредитор з дати підписання цього договору втрачає будь-які права у зобов`язанні, вказаному в п. 1 цього договору, та передає новому кредитору всі документи та всю інформацію, що засвідчують його право вимоги за платіжними дорученнями вказаними в п. 1 договору.

Відповідно до п. 5 договору, сторони погодилися із відступленням права вимоги (заміною кредитора) у зобов`язанні, вказаному в п. 1 договору, та письмово повідомляються про цю заміну. Новий кредитор зобов`язується повідомити боржника про відступлення права вимоги (заміну кредитора) за цим договором та зобов`язується надати боржнику докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (надати копію цього договору).

Судом встановлено, що позивач, на вимогу п. 5 договору про відступлення права вимоги, 14.04.2020 листом № 38 звернувся до відповідача з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та вимагав протягом 10 днів з дня одержання даної вимоги, перерахувати грошові кошти в сумі 267 000,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача.

Крім того, 14.04.2021 третя особа звернулася до відповідача з листом № 24 повідомляючи про заміну кредитора у зобов`язанні та вимогою протягом десяти днів з дня отримання вимоги сплатити заборгованість (копії листів наявні в матеріалах справи).

Пунктом 8 правочину визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020 та платіжні доручення № 85 від 16.05.2018 та № 109 від 29.05.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказувалося судом вище, відповідно до п. 1 та п. 2 договору про відступлення права вимоги (заміна кредитора), за цим договором здійснюється заміна первісного кредитора новим кредитором у зобов`язанні щодо повернення грошових коштів перерахованих згідно платіжного доручення № 85 від 16.05.2018 року на суму 190 000,00 грн. та платіжного доручення № 109 від 29.05.2018 року на суму 77 000,00 грн..

Новий кредитор приймає від первісного кредитора право повної вимоги від боржника на суму 267 000,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч гривень).

Право вимоги до боржника на суму 267 000,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч гривень) переходить до нового кредитора на тих самих умовах та в тому самому обсязі, що існувало на момент укладання цього договору. (п. 3 договору).

Крім того, на підтвердження укладання договору про відступлення права вимоги (заміни кредитора) від 14.04.2020, позивач надав бухгалтерську довідку № 2 за 2020 рік (копія наявна в матеріалах справи).

Таким чином, до позивача з моменту укладення договору про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020 року перейшло право вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань зі сплати 267 000,00 грн..

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, судом враховані та дослідженні посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, де відповідач зазначає, що йому двома платіжними дорученнями № 85 та № 109 була перерахована безповоротна фінансова допомога згідно договору № 1 від 15.05.2018. Відповідач стверджує, що договір був підписаний та скріплений печаткою та направлений на вчинення аналогічної дії з боку третьої особи. Однак, примірника договору він не має.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутності заборгованості в загальній сумі 267 000,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 85 та № 109, яка, на його думку, є фінансовою безповоротною допомогою, оскільки суду не було надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачу третьою особою саме безповоротної фінансової допомоги в сумі 267 000,00 грн..

Позивач при поданні позову просить суд стягнути з відповідача помилково перераховані кошти у сумі 267 000,00 з посиланням на договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020, платіжні доручення № 85 від 16.05.2018 та № 109 від 29.05.2018 та статтю 1212 Цивільного кодексу України.

Судом досліджено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020, платіжні доручення № 85 від 16.05.2018 та № 109 від 29.05.2018, та встановлено відсутність посилання в цих документах на підставу «помилково перераховані кошти» на адресу відповідача.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на обраний позивачем спосіб захисту та його ефективність у розрізі спірних правовідносин.

Так, вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх встановлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорення, або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов.

Водночас відмова в позові з підстав обрання неефективного способу захисту може мати місце тоді, коли у судовому процесі відсутній будь-який сенс в розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 у справі № 908/1833/19.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, фінансова допомога це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. При цьому, поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що ФГ «АННА-АГРО-ПЛЮС» було перераховано платіжними дорученнями № 85 від 16.05.2018 та № 109 від 29.05.2018 відповідачу грошові кошти на загальну суму 267 000,00 грн.. Відповідач проти отримання грошових коштів не заперечує.

Оскільки, 14.04.2020 між третьою особою та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) відповідно до якого, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 267 000.00 грн. на тих самих умовах та в тому самому обсязі, що існувало на момент укладення договору, то до позивача, з моменту укладення договору про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 14.04.2020 року, перейшло право вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань зі сплати 267 000,00 грн..

Позивач, на вимогу п. 5 договору про відступлення права вимоги, 14.04.2020 листом № 38 звернувся до відповідача з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та вимагав протягом 10 днів з дня одержання даної вимоги, порахувати грошові кошти в сумі 267 000,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача (копія наявна в матеріалах справи). Крім того, 14.04.2021 третя особа звернулася до відповідача з листом № 24 повідомляючи про заміну кредитора у зобов`язанні та вимогою протягом десяти днів з дня отримання вимоги сплатити заборгованість (копії листів наявні в матеріалах справи).

Відповіді на вищезазначені листи відповідач не надав, грошові кошти в сумі 267 000,00 грн. не повернув. Протилежного не доведено, доказів сплати заборгованості суду не надано.

Враховуючи строк, встановлений для повернення грошових коштів, господарський суд встановив, що він є таким, що настав.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 267 000,00 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 005,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Надросся» (місцезнаходження: 09810, Київська обл., Тетіївський р-н, с. Погреби, вул. Ювілейна, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМТЕХТРАНС ПЛЮС» (місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Олеса Гончара, буд. 6А, кв. 12; ) 267 000,00 грн. основного боргу та 4 005,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2021.

Суддя Л.В. Сокуренко