ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 Справа № 908/1000/21

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21 (суддя Науменко А.О.; рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, повне рішення складено 18.06.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС", м.Харків

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Запорізька область, м.Енергодар

про стягнення 39579 грн. 23 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 39579 грн. 23 коп., з яких: 11361 грн. 00 коп. - 3% річних та 28218 грн. 23 коп. - інфляційні втрати за прострочення оплати товару, поставленого згідно з договором поставки товару №75(2)20УК від 11.03.2020/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21 позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" 11361 грн. 00 коп. 3% річних, 28218 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 2270 грн. 00 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем умов договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) щодо оплати вартості поставленого позивачем товару у передбачені договором строки та в повному обсязі.

Господарський суд зазначив, що відповідачем отримано та заперечено факт поставки позивачем йому товару, однак підприємством порушено строки проведення оплати за нього, будь-яких доказів звернення до позивача з приводу не передання податкової накладної відповідачем до суду не надано, а заперечення відповідача не звільняють його як покупця від обов`язку здійснити оплату за поставлений товар.

Враховуючи факт прострочення оплати товару, суд першої інстанції визнав обґрунтованими та такими, що заявлені правомірно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 11361 грн. 00 коп. 3% річних та 28218 грн. 23 коп. інфляційних втрат за заявлений позивачем період.

При цьому, господарський суд зазначив, що розрахунки інфляційних втрат, здійснені позивачем, відповідають Рекомендаціям відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р та відповідній судовій практиці з цього питання.

Крім того, доводи відповідача про те, що умовами договору сторони розмежували строки сплати ПДВ на поставлену продукцію та вартість самої продукції, тобто, вартість продукції сплачується протягом 45 календарних днів з моменту поставки продукції, а ПДВ сплачується після отримання покупцем від постачальника електронної податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку, господарським судом визнані як необґрунтовані, оскільки рішенням суду у справі №908/456/21 встановлено обставини прострочення оплати саме на загальну суму спірних поставок - 517312 грн. 80 коп.

Також суд зазначив, що зазначені заперечення відповідача не звільняють його як покупця від обов`язку здійснити оплату за поставлену продукцію своєчасно та у повному обсязі, а наявність зареєстрованої податкової накладної і доступ до ЄРПН, свідчить про можливість відповідача ознайомлення із відповідною інформацією щодо реєстрації податкової накладної.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ДП "НАЕК "Енергоатоам" в особі ВП "ЗАЕС") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21 в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні вказаних сум з відповідача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що виконання зобов`язання з оплати частини вартості робіт в розмірі суми ПДВ поставлено в залежність від події, що може і не настати (отримання покупцем від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках і порядку), строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ в договорі не встановлений, а отже, визначається вимогою ТОВ "ТД Ирбис", а оскільки вимоги ТОВ "ТД Ирбис" щодо оплати вартості товару у розмірі суми ПДВ, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України до відповідача не надходила, обов`язок відповідача з оплати вартості товару у розмірі суми ПДВ не набув характеру прострочення, що виключає можливість кваліфікувати дії останнього як порушення виконання зобов`язання.

Скаржник зазначає, що доказів в підтвердження повного дотримання умов, необхідних для здійснення відповідачем оплати вартості товару в розмірі суми ПДВ - 118200 грн. позивачем не надано, у зв`язку з чим позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для задоволення позову.

За доводами скаржника заявлені позивачем до стягнення три проценти річних та інфляційні втрати - є різновидом відповідальності, які відносяться до відповідальності одного виду, а саме цивільно-правовою, тому вимога ТОВ "ТД Ирбис" про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатоам" в особі ВП "ЗАЕС" трьох процентів річних в розмірі 11361,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 28218 грн. 23 коп. суперечить статті 61 Конституції України, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Позивач (ТОВ "ТД ИРБИС") вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, просить залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Кузнецова І.Л. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За розпорядженнями керівника апарату суду від 27.09.2021, у зв`язку із звільненням у відставку судді Кузнецової І.Л., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №908/1000/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2021 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21 до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

11.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис" (постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець) укладено договір №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 поставки товару , відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити підшипники згідно наведеної таблиці.

Відповідно до п. 12.1. договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє на протязі одного року з моменту укладення.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним договору суду не надано.

В п. 3.1. договору, в редакцій додаткової угоди №1 від 30.04.2020 сторони визначили, що ціна товару 431094,00 грн. крім того ПДВ 20% - 86218 грн. 80 коп., разом - 517312 грн. 80 коп.

Пунктом 3.2. договору сторони обумовили, що розрахунок за поставлений товар проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

За умовами п.п. 4.1., 4.2. договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP - м. Енергодар, відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010, одержувач - ЗВ ВП "Складське господарство", ДП "НАЕК" "Енергоатом" м. Енергодар, вул. Промислова, 133, склад №5.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) позивачем поставлений відповідачу обумовлений Договором товар на загальну суму 517312 грн. 80 коп., а саме:

- за видатковою накладною №83356 від 25.05.2020 поставлено товар на загальну суму 176020 грн. 80 коп., в тому числі 146684,00грн. - вартість товару та 29336 грн. 80коп. - розмір ПДВ;

- за видатковою накладною №83475 від 25.05.2020 поставлено товар на загальну суму 245652,00 грн., в тому числі 204710,00 грн. - вартість товару та 40942,00 грн. - розмір ПДВ;

- за видатковою накладною №91006 від 03.06.2020 поставлено товар на загальну суму 9240,00 грн., в тому числі 7700,00 грн. - вартість товару та 1540,00 грн. - розмір ПДВ;

- за видатковою накладною №113947 від 01.07.2020 поставлено товар на загальну суму 86400 грн., в тому числі 14400,00грн. - вартість товару та 14400,00 грн. - розмір ПДВ.

Видаткові накладні підписані уповноваженими представниками без зауважень та скріплені їх печатками.

Крім того, як правильно зазначено господарським судом факт отримання товару підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними, які також підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Як встановлено господарським судом, відповідач факт отримання від позивача товару за видатковими накладними по Договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) на загальну суму 517312 грн. 80 коп. не заперечив.

Крім того, господарським судом встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.04.2021 у справі №908/456/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 517312 грн. 80 коп. за договором поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020).

Вказане рішення набрало законної сили.

При розгляді справи № 908/456/21 встановлено обставини, що відповідач в порушення вимог ст. 692 Цивільного кодексу України, не виконав умови договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) в частині оплати поставленого товару, своєчасно та в повному обсязі не сплатив кошти за отриманий товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за поставлений товар в сумі 517312 грн. 80 коп.

Зокрема, судом першої інстанції у справі №908/456/21 встановлено те, що на виконання умов договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) позивачем поставлений відповідачу обумовлений договором товар на загальну суму 517312 грн. 80 коп., а саме:

за видатковою накладною №83356 від 25.05.2020 поставлено товар на загальну суму 176020 грн. 80 коп., в тому числі 146684,00грн. - вартість товару та 29336 грн. 80грн. - розмір ПДВ;

за видатковою накладною №83475 від 25.05.2020 поставлено товар на загальну суму 245 652,00 грн., в тому числі 204 710,00 грн. - вартість товару та 40942,00 грн. - розмір ПДВ;

за видатковою накладною №91006 від 03.06.2020 поставлено товар на загальну суму 9240,00 грн., в тому числі 7 700,00грн. - вартість товару та 540,00 грн. - розмір ПДВ;

за видатковою накладною №113947 від 01.07.2020 поставлено товар на загальну суму 86400,00 грн., в тому числі 14400,00грн. - вартість товару та 14400,00 грн. - розмір ПДВ.

Видаткові накладні підписані уповноваженими особами з боку постачальника і покупця та скріплені печатками сторін, у зв`язку з чим факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) доведений відповідними видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників позивача та відповідача на цих видаткових накладних.

Враховуючи встановлений п. 3.2 договору строк оплати, з моменту поставки позивачем відповідачу обумовленого договором товару за видатковими накладними №83356 від 25.05.2020 та №83475 від 25.05.2020 кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 09.07.2020, за видатковою накладною №91006 від 03.06.2020 кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 18.07.2020, а за видатковою накладною №113947 від 01.07.2020 кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 15.08.2020.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом позову у даній справі №908/1000/21 є стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" 39579 грн. 23 коп., з яких: 11361 грн. 00 коп. 3% річних та 28218 грн. 23 коп. інфляційні втрати за прострочення оплати товару, поставленого за видатковими накладними: №83356 від 25.05.2020; №83475 від 25.05.2020; №91006 від 03.06.2020; №113947 від 01.07.2020 згідно з договором поставки товару №75(2)20УК від 11.03.2020/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020).

Посилаючись на прострочення оплати товару за вищевказаними видатковими накладними, які були в тому числі предметом дослідження при розгляді справи №908/456/21, позивач звернувся до суду у даній справі.

Подання позову у справі №908/1000/21, як зазначає позивач в позовній заяві, обумовлене пропуском процесуального строку у справі №908/456/21 для зміни та збільшення позовних вимог.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Зобов`язанням відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін у даній справі врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Як зазначено вище, сторонами чітко визначений строк оплати отриманого відповідачем товару за договором поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020), а саме п. 3.2. договору.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 Цивільного кодексу України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.04.2021у справі №904/456/21 встановлено обставини порушення відповідачем вимог ст. 692 Цивільного кодексу України щодо невиконання умов договору поставки товару №75(2)20УК/53-121-01-20-09183 від 26.03.2020 (11.03.2020) в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару та виникнення боргу у зв`язку з цим в сумі 517312 грн. 80 коп., яка була стягнута з відповідача у цій справі.

Враховуючи прострочення оплати товару, позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати наступним чином:

- за видатковою накладною №83356 від 25.05.2020 на загальну суму 176020,80 грн., в тому числі 146684,00 грн. - вартість товару та 29336,80 грн. - розмір ПДВ - 3957 грн 17 коп. 3% річних за період з 10.07.2020 по 09.04.2021 та 9332 грн. 27 коп. інфляційних втрат за період: липень 2020 - лютий 2021;

- за видатковою накладною №83475 від 25.05.2020 на загальну суму 245652,00 грн., в тому числі 204710,00 грн. - вартість товару та 40942,00 грн. - розмір ПДВ - 5522 грн. 57 коп. 3% річних за період з 10.07.2020 по 09.04.2021 та 13023 грн. 98 коп. інфляційних втрат за період: липень 2020 - лютий 2021;

- за видатковою накладною №91006 від 03.06.2020 на загальну суму 9240,00 грн., в тому числі 7700,00 грн. - вартість товару та 1540,00 грн. - розмір ПДВ - 200 грн. 91 коп. 3% річних за період з 19.07.2020 по 09.04.2021 та 548 грн. 62 коп. інфляційних втрат за період: серпень 2020 - лютий 2021;

- за видатковою накладною №113947 від 01.07.2020 поставлено товар на загальну суму 86400 грн., в тому числі 14400,00грн. - вартість товару та 14400,00 грн. - розмір ПДВ - 1680 грн. 35 коп. 3% річних за період з 16.08.2020 по 09.04.2021 та 5313 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період: вересень 2020 - лютий 2021.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи встановлені обставини даної справи та встановлені обставини справи №908/456/21, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги, заявлені позивачем щодо стягнення з відповідача 11361 грн. 00 коп. 3% річних та 28218 грн. 23 коп. інфляційних втрат за заявлений період є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга не містить доводів скаржника щодо його незгоди з арифметичним розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не здійснює перевірку розрахунку вказаних сум.

Щодо доводів скаржника про те, що заявлені позивачем до стягнення 3% річних та інфляційні втрати - є різновидом відповідальності, які відносяться до відповідальності одного виду, а саме цивільно-правової, у зв`язку з чим не може бути задоволено дві ці вимоги, колегія суддів зазначає.

Вказані положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачають можливість у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання боржником, заявлення кредитором до стягнення як 3% річних, так і інфляційних втрат, тобто вказана стаття не містить альтернативи заявлення вимог (або 3% річних, або інфляційних втрат), передбачає два окремих види відповідальності та не обмежує кредитора у виборі застосування її певного виду у разі неналежного виконання боржником свого грошового зобов`язання.

Відповідно, доводи скаржника про те, що 3% річних та інфляційні втрати є одним видом цивільно-правової відповідальності, є помилковими.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують викладених вище висновків суду.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3405,00грн на оплату судового збору, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2021 у справі №908/1000/21- залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 27.09.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус