РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2021Справа № 910/7641/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 849 780,29 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Лугова Г.А. за довіреністю від 10.08.2021 року № 1;

від відповідача: Мотлях О.О. за довіреністю від 10.12.2020 року № 1-25/8.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 849 780,29 грн., з яких: 831 142,21 грн. - основний борг, 14 129,42 грн. - інфляційні втрати, 4 508,66 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" посилалося на те, що 10.07.2020 року між ним та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № , за умовами якого позивач постачає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії. Означеним договором, з урахуванням додаткової угоди до нього від 29.12.2020 року № 6, строк постачання електричної енергії було продовжено сторонами до 28.02.2021 року, а також встановлено планові обсяги споживання електроенергії відповідачем протягом грудня 2020 року та січня-лютого 2021 року. У січні 2021 року відповідач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" про свій намір змінити постачальника та зазначив про фактичне припинення укладеного між сторонами договору з 01.02.2021 року. Разом із тим, протягом січня 2021 року відповідач спожив на 386 053 кВт*год більше електроенергії, ніж було обумовлено сторонами у договорі про постачання електричної енергії споживачу, у зв`язку із чим позивач нарахував Акціонерному товариству "Укртрансгаз" суму плати за надлишково спожиту електроенергію в розмірі 831 142,21 грн. Оскільки означена сума грошових коштів відповідачем у добровільному порядку та у строк, встановлений договором та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", сплачена позивачу не була, що стало підставою для додаткового нарахування компенсаційних виплат, останній звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" строк для усунення недоліків.

07.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" від 28.05.2021 року № 456 про усунення наведених недоліків.

Враховуючи дані обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі № 910/7641/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

07.07.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 30.06.2021 року № 1001ВИХ-21-4856 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що договірна ціна на поставлену електричну енергію в грудні 2020 року становила 1,812932134 грн. за 1 кВт*год (без ПДВ), що на 0,507532134 грн. більше за ціну 1 кВт*год (без ПДВ) на час підписання між сторонами договору № . Зростання договірної ціни на 38,88 % призвело до зменшення кількості договірних обсягів електричної енергії від початкових на 19,85 %, що становить 1 566 140 кВт/год, без зміни суми договору. Значне зростання ціни на електричну енергію у період з 10.07.2020 року по 31.01.2021 року спричинило значне зменшення обсягів електричної енергії, які відповідач повинен був отримати за договором. Оскільки імперативна норма спеціального закону - Закону України "Про публічні закупівлі" не дозволяє сторонам вносити зміни до договору, зокрема, в частині збільшення його вартості, позивач та відповідач, зважаючи на коливання цін на ринку електроенергії, вносили до наведеного договору зміни в частині обсягів електроенергії (без зміни загальної вартості). Крім того, у цій заяві по суті спору відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що Акціонерне товариство "Укртрансгаз" направляло на адресу позивача лише дві заявки на постачання електричної енергії у січні 2021 року, остаточний обсяг електроенергії за якими склав 899 350 кВт/год (за заявкою від 31.12.2020 року). У той же час відповідач не направляв на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" заявок на поставку спірного у даній справі обсягу електроенергії. Також відповідач зазначив про відсутність належних доказів на підтвердження того, що спірний обсяг електричної енергії у розмірі 386 053 кВт*год на суму 831 142,21 грн. належить позивачу та був своєчасно закуплений останнім у відповідних обсягах. Також відповідач звернув увагу на те, що він не здійснював попередню оплату спірного обсягу електроенергії та не подавав заявок на цей обсяг, тому в постачальника, який мав право зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково чи повністю, були відсутні підстави для постачання електроенергії, враховуючи виконання сторонами умов договору № у повному обсязі. Крім того, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" вказало, що за умови відсутності між сторонами договірних відносин щодо спірного обсягу електроенергії, договір про постачання електричної енергії споживачу від 10.07.2020 року № не може бути підставою для стягнення спірної заборгованості. Разом із тим, відповідач наголосив на відсутності у матеріалах справи належних доказів на підтвердження дати отримання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" акту приймання-передачі електричної енергії на спірну суму, з моментом отримання якого пов`язаний початок відліку строку на оплату вказаної в цьому акті суми коштів та початок прострочення виконання відповідачем наведеного грошового зобов`язання, що свідчить про необґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат. Також відповідач вказав про неналежність наданих позивачем доказів - робочих таблиць з обсягами спожитої електроенергії, оскільки останні не підписані уповноваженими особами та не скріплені печатками відповідних суб`єктів господарювання.

У той же час у вищевказаному відзиві на позовну заяву відповідач просив суд здійснювати розгляд справи № 910/7641/21 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін.

Враховуючи обґрунтованість вищевказаного клопотання відповідача, ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2021 року судове засідання у справі № 910/7641/21 призначено на 17.08.2021 року.

12.08.2021 року на електронну адресу та 16.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 11.08.2021 року № 598, в якій останній просив суд проводити призначене у даній справі судове засідання у режимі відеоконференції.

16.08.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва (та 20.08.2021 року через відділ діловодства суду) надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" від 16.08.2021 року № 604 на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив про те, що на виконання умов пункту 4.1 договору про постачання електричної енергії споживачу від 10.07.2020 року № для забезпечення безперервного постачання електричної енергії споживачу постачальник був зобов`язаний здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем. Разом із тим, постачальник не має практичної можливості здійснювати контроль фактичного споживання електричної енергії в момент, коли це відбувається, а отримує дані про таке споживання від ОСР лише в наступному за розрахунковим місяці. Відтак, спірний обсяг електроенергії не виходить за предмет регулювання укладеного між сторонами договору, оскільки позивач лише здійснював постачання електричної енергії, тоді як контроль за її споживанням зобов`язаний був здійснювати сам відповідач. У той же час заявки на постачання електричної енергії у січні 2021 року були надані Акціонерним товариством "Укртрансгаз" постачальнику поза межами строків, передбачених умовами договору № . Враховуючи наведене, позивач вказав про умисне, на його думку, ненадання відповідачем відповідних заявок щодо коригування обсягів споживання протягом спірного періоду для уникнення внесення 100 % попередньої оплати таких обсягів. Докази закупівлі обсягів електричної енергії саме для споживача та належного виконання своїх зобов`язань за договором надано позивачем у вигляді актів фактичного споживання споживачами постачальника від Операторів розподілу, які розташовані на території відповідних Операторів розподілу, та додатково підтверджується наявними у матеріалах справи листами цих суб`єктів. Також позивач наголосив на тому, що відповідачем було висунуто вимогу направляти документи в рамках договірних відносин сторін на ім`я приватної особи ОСОБА_1 у місто Львів виключно "Новою Поштою" задля вчасного здійснення оплати за фактично спожиту електроенергію. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" зазначило, що відповідно до умов укладених договорів з операторами систем розподілу фактичне звіряння обсягів спожитої електричної енергії відбувається шляхом надсилання на електронну пошту постачальника від ОСР фактичного обсягу розподілу електричної енергії споживачам постачальника з розбивкою вимірювання групи "а" та групи "б" у форматі Excel з ЕП, що підтверджується змістом листа АТ "Полтаваобленерго". Також позивач підкреслив, що дію укладеного між сторонами договору було продовжено до 28.02.2021 року, тому в січні 2021 року постачальник не мав жодної законної підстави припинити постачання електричної енергії, оскільки обсяг споживання не перевищував запланованого обсягу електричної енергії, а у відповідача була відсутня заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.08.2021 року в задоволенні заяви позивача про проведення призначеного у даній справі судового засідання у режимі відеоконференції було відмовлено.

16.08.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Вказане клопотання 20.08.2021 року також надійшло через відділ діловодства господарського суду міста Києва.

У судовому засіданні 17.08.2021 року оголошувалася перерва до 21.09.2021 року.

25.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 20.08.2021 року на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач зазначив про пропуск позивачем строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву та просив суд не приймати до розгляду означену заяву позивача по суті спору. Також відповідач вказав, що споживання електричної енергії обсягом 386 053 кВт*год загальною вартістю 831 142,21 грн. виходить за межі договору № , оскільки свої зобов`язання за наведеним правочином Акціонерне товариство "Укртрансгаз" виконало у повному обсязі, здійснивши розрахунок на суму 14 805 566,99 грн., що відповідає сумі договору, визначеній у додатковій угоді від 29.12.2020 року № 6 до нього.

Разом із тим, дослідивши викладене у запереченнях відповідача клопотання, в якому останній просив суд не приймати до розгляду відповідь позивача на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження факту та дати вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" копії відзиву на позовну заяву, з якими пов`язано початок відліку встановленого позивачу 5-денного строку на подання відповіді на відзив. Посилання відповідача на висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 25.06.2018 року в справі № 904/9904/17, є нерелевантними, оскільки стосуються правових наслідків невручення адресату процесуальних документів, відправлених судом, а не іншим учасником справи. У той же час зі змісту наявного у матеріалах справи скріншоту електронної скриньки позивача вбачається, що відзив на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" отримало від відповідача 11.08.2021 року, а відповідь на нього була надіслана до суду 16.08.2021 року, тобто в межах встановленого строку на вчинення цієї процесуальної дії.

02.09.2021 року на електронну пошту господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 21.09.2021 року, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 07.09.2021 року вказане клопотання позивача надійшло через відділ діловодства господарського суду міста Києва засобами поштового зв`язку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.09.2021 року вищенаведене клопотання позивача задоволено.

У судовому засіданні 21.09.2021 року судом, зважаючи на поважність причин неподання позивачем доказів, долучених до відповіді на відзив на позовну заяву, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" додатковий строк для подання вказаних доказів до 20.08.2021 року.

У судовому засіданні 21.09.2021 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Крім того, останній повідомив про намір Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" подати суду докази на підтвердження розміру витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги у цій справі протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимогТовариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2020 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" (постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № (далі - Договір), за умовами якого постачальник постачає електричну енергію (код згідно ДК 021:2015-09310000-5 «Електрична енергія») відповідачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії.

Вказаний правочин, а також додаткові угоди № 1 - № 6 та додатки до нього, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пункту 2.4 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2020 року № 6 до нього, предметом продажу є активна електрична енергія для об`єктів споживача, що живляться від електричних мереж операторів системи розподілу ПрАТ "Львівобленерго", АТ "Полтаваобленерго", АТ "Харківобленерго", ПАТ "Чернігівобленерго", АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі", ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання", АТ "Прикарпаттяобленерго", загальна вартість якої за цим Договором складає 14 830 022,81 грн., у тому числі ПДВ 2 471 670,47 грн.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що прогнозований обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором визначено у Додатку 2. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від зміни ціни на електричну енергію.

Слід зазначити, що додатковими угодами № 1 - № 6 до відповідних додатків № 1 (Розрахунок ціни електричної енергії) та № 2 (Прогнозовані обсяги закупівлі електричної енергії) Договору сторонами вносилися зміни.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору унормовано, що розрахунковий період споживання електричної енергії встановлюється з першого по останнє число календарного місяця. Обсяг споживання електричної енергії у наступному розрахунковому періоді визначається споживачем шляхом подання постачальнику заявки з урахуванням прогнозованих обсягів закупівлі електричної енергії, визначених у Додатку 2. Заявка також має містити дані щодо обсягів споживання електроенергії споживачем з розподілом за класами напруги, інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування об`єкта (за наявності), адреса тощо, їх ЕІС коди, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача, відомості погодинного споживання енергії об`єктами споживача (за наявності).

За умовами пунктів 3.3-3.5 наведеної угоди постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі заявки на наступний розрахунковий період, що надається споживачем до 20 числа (включно), що передує розрахунковому періоду. Споживач має право здійснювати коригування обсягів закупівлі електричної енергії, вказаних в поданій заявці, шляхом подання відповідної коригуючої заявки до 20 числа місяця (включно) поточного розрахункового періоду. Заявка/коригуюча заявка подається споживачем шляхом направлення електронного листа на електронну пошту постачальника, вказану в розділі 17 Договору, та/або шляхом надсилання оригіналу заявки/коригуючої заявки у паперовому вигляді на адресу постачальника та/або передачі уповноваженому представнику постачальника, що підтверджується власноручним підписом такого представника.

За підсумками розрахункового періоду сторони встановлюють фактичний обсяг споживання електричної енергії споживачем, про що підписують акт приймання-передавання електричної енергії. До підписаного уповноваженою особою постачальника акту приймання-передавання електричної енергії додаються завірені копії підтверджуючих документів про купівлю електричної енергії за фактичною ціною на ринку двосторонніх договорів або РДН/ВДР. Постачальник не має права вимагати від споживача іншої не визначеної Договором плати (пункти 3.6, 3.7 Договору).

Пунктом 4.1 наведеного правочину встановлено, що для забезпечення безперервного постачання електричної енергії споживачу постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються згідно формул, які зазначені в Розрахунку ціни електричної енергії, який наведено у Додатку 1 до цього Договору. Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього Договору та є складовою формули 1 та 2 у Додатку 1 до цього Договору.

Згідно з пунктами 5.4, 5.5 Договору ціна електричної енергії може бути змінена за взаємною згодою сторін в межах загальної вартості Договору у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які є складовими ціни електричної енергії, відповідно до пункту 5.2 Договору та чинного законодавства України. Ціна спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії має зазначатися постачальником в рахунку про оплату електричної енергії за цим Договором.

У випадку несвоєчасного надання постачальником рахунку на оплату, строк оплати подовжується на кількість днів порушення строку виставлення рахунку і не вважається порушенням споживача (пункт 5.7 Договору).

За змістом пункту 5.9 Договору оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем відповідно до розрахунку формули 1, що у Додатку 1 до цього Договору, у наступному порядку: до 30 числа місяця, що передує розрахунковому періоду - 50 % вартості обсягу споживання електричної енергії згідно відповідної заявки; до 15 числа розрахункового періоду - 50 % вартості обсягу споживання обсягу електричної енергії згідно відповідної заявки.

Умовами пункту 5.10 цієї угоди передбачено, що у разі необхідності споживач має право до 20 числа місяця (включно) поточного розрахункового періоду звернутися до постачальника із заявкою щодо коригування обсягу споживання електричної енергії. Додатково заявлені обсяги електричної енергії підлягають 100 % попередній оплаті, на підставі рахунку постачальника, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня його отримання.

Пунктом 14.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2020 року № 6 до нього, встановлено, що останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє в частині постачання електричної енергії з 01.08.2020 року до 28.02.2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

У Додатку 2 до Договору (в редакції додаткової угоди від 29.12.2020 року № 6) сторони вказали фактичні дані споживання відповідачем електричної енергії протягом серпня-листопада 2020 року, а також погодили встановлення планового обсягу споживання електроенергії у грудні 2020 року в розмірі 900 000 кВт*год та протягом січня-лютого 2021 року в розмірі 1 406 497,075 кВт*год.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що фактичний сумарний обсяг споживання відповідачем у грудні 2020 року електричної енергії за Договором становив 1 224 197 кВт*год, що підтверджується відповідними документами щодо фактичних даних комерційного обліку за грудень 2020 року операторів системи розподілу, на території яких відповідач здійснює свою діяльність (ПрАТ "Львівобленерго", АТ "Полтаваобленерго", АТ "Харківобленерго", ПАТ "Чернігівобленерго", АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі", ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання", АТ "Прикарпаттяобленерго").

Відтак, з урахуванням наведених відомостей, обсяг спожитої відповідачем електроенергії за грудень 2020 року було збільшено на 324 197 кВт*год (що становить різницю між фактично спожитим відповідачем у грудні 2020 року обсягом електроенергії у розмірі 224 197 кВт*год та плановим обсягом на цей період у розмірі 900 000 кВт*год). Зважаючи на наведені обставини, плановий обсяг споживання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" електричної енергії у січні-лютому 2021 року, який становив 1 406 497,075 кВт*год, було відповідно зменшено на використаний останнім обсяг перевищення споживання електроенергії у грудні 2020 року (324 197 кВт*год). У результаті наведеного дійсний обсяг можливого планового споживання відповідачем електроенергії протягом січня-лютого 2021 року склав 1 082 300,075 кВт*год (що становить різницю між плановим обсягом електроенергії на цей період у розмірі 1 406 497,075 кВт*год та надмірно спожитим обсягом у грудні 2020 року у розмірі 324 197 кВт*год).

Слід зазначити, що за умовами пункту 3.8 Договору споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ та умов цього Договору.

Пунктом 6.1.10 Договору передбачено право споживача перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником, та/або достроково призупинити чи розірвати цей Договір у встановленому ним порядку.

Згідно з пунктом 11.1 цієї угоди споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

За змістом пункту 14.4 дія цього Договору припиняється у разі, зокрема, зміни електропостачальника.

Враховуючи означені умови Договору, листом від 11.01.2021 року № 1001ВИХ-21-106 (отриманим позивачем 12.01.2021 року) Акціонерне товариство "Укртрансгаз" повідомило позивача про те, що з 01.02.2021 року постачання електричної енергії відповідачу буде здійснювати Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс", з яким споживач уклав відповідний договір про постачання електричної енергії від 06.01.2021 року № . Крім того, у наведеному листі відповідач вказав, що дія укладеного між сторонами Договору припиняється з 01.02.2021 року.

Зважаючи на перехід відповідача для постачання йому електричної енергії до іншого електропостачальника, а також враховуючи припинення дії Договору з 01.02.2021 року, плановий обсяг споживання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" електричної енергії за укладеним між сторонами правочином у розмірі 1 082 300,075 кВт*год було фактично розподілено лише на січень 2021 року.

Разом із тим, відповідно до отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" від операторів системи розподілу, на території яких відповідач здійснює свою діяльність (ПрАТ "Львівобленерго", АТ "Полтаваобленерго", АТ "Харківобленерго", ПАТ "Чернігівобленерго", АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі", ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання", АТ "Прикарпаттяобленерго"), звіту про фактичні дані комерційного обліку за січень 2021 року, фактичний сумарний обсяг споживання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" електричної енергії у січні 2021 року склав 1 468 353 кВт*год, що на 386 053 кВт*год перевищило плановий обсяг споживання у відповідному періоді.

Супровідним листом від 10.02.2021 року № 159 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" направило на адресу відповідача для підписання та оплати окремий акт приймання-передачі від 31.01.2021 року № 17/01 до Договору із зазначенням надмірно спожитого обсягу електроенергії - 386 053 кВт*год та його вартості 831 142,21 грн. (з ПДВ), а також рахунок-фактуру на цей обсяг електроенергії вартістю 831 142,21 грн.

Оскільки адресований відповідачу акт приймання-передачі від 31.01.2021 року № 17/01 не був підписаний споживачем, а вказана у рахунку-фактурі сума заборгованості останнім у добровільному порядку не сплачена, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" звернулося до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно матеріалів справи між позивачем та відповідачем укладено договір, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору постачання електричної енергії споживачу, що укладається між електропостачальником та споживачем.

У відповідності до частини 7 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Відповідно до статті 276 Господарського кодексу України, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін.

Пунктом 2.4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила), передбачено, що відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються всіма споживачами (крім побутових) оператору системи у термін, обумовлений договором, у порядку, встановленому Кодексом систем розподілу.

Відповідно до пункту 6.1.17 Правил попередній електропостачальник не пізніше ніж за 5 календарних днів до закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії споживачу має виставити споживачу рахунок за електричну енергію, сформований на підставі прогнозних даних комерційного обліку, наданих адміністратором комерційного обліку.

За приписами пункту 6.1.22 Правил якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника.

Відповідно до пункту 5.14 Договору, у разі припинення постачання електричної енергії протягом розрахункового періоду з обставин, зазначених у пункті 14.4 цього Договору, а також у разі розірвання Договору сторони оформлюють акт приймання-передавання електричної енергії за фактичний строк постачання у звітному періоді та здійснюють звіряння розрахунків станом на дату припинення постачання. Остаточний розрахунок сторони здійснюють протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати складення акту звіряння розрахунків, а саме:

якщо сума фактично сплачених споживачем за електроенергію коштів перевищує вартість електроенергії, спожитої споживачем на момент припинення постачання, надлишково сплачені кошти підлягають поверненню постачальником споживачу;

якщо вартість електроенергії, спожитої споживачем на момент припинення постачання перевищує суму сплачених позивачем за електроенергію коштів, споживач здійснює повну оплату за спожиту електроенергію протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту звірки та надання постачальником рахунку споживачу.

Акти звіряння розрахунків та рахунки про оплату електричної енергії складаються постачальником і надаються споживачу уповноваженою особою постачальника.

Згідно з пунктами 5.11, 5.12 Договору на підставі даних акту приймання-передавання електричної енергії у розрахунковому періоді та фактичної ціни на електричну енергію за 1 кВт*год, яка розраховується за формулою 2 у Додатку 1, постачальник надає споживачу рахунок про оплату електричної енергії в термін не пізніше 10 (десятого) дня місяця, наступного за розрахунковим. Якщо згідно розрахунку, зробленого на підставі акту приймання-передавання електричної енергії, вартість фактично спожитої електроенергії у розрахунковому періоді перевищує суму коштів, сплачених споживачем у порядку, передбаченому пунктом 5.9, споживач здійснює остаточний розрахунок протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку про оплату електричної енергії від постачальника.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Заперечуючи проти вимог позивача, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" посилалося на те, що договірна ціна на поставлену електричну енергію в грудні 2020 року становила 1,812932134 грн. за 1 кВт*год (без ПДВ), що на 0,507532134 грн. більше за ціну 1 кВт*год (без ПДВ) на час підписання між сторонами договору № . Зростання договірної ціни на 38,88 % призвело до зменшення кількості договірних обсягів електричної енергії від початкових на 19,85 %, що становить 1 566 140 кВт/год, без зміни суми договору. Значне зростання ціни на електричну енергію у період з 10.07.2020 року по 31.01.2021 року спричинило значне зменшення обсягів електричної енергії, які відповідач повинен був отримати за договором. Оскільки імперативна норма спеціального закону - Закону України "Про публічні закупівлі" не дозволяє сторонам вносити зміни до договору, зокрема, в частині збільшення його вартості, позивач та відповідач, зважаючи на коливання цін на ринку електроенергії, вносили до наведеного договору зміни в частині обсягів електроенергії (без зміни загальної вартості).

Разом із тим, означені посилання відповідача не свідчать про наявність правових підстав для звільнення Акціонерного товариства "Укртрансгаз" від обов`язку сплати вартості фактично спожитого протягом січня 2021 року обсягу електричної енергії з перевищенням договірних (планових) величин. Суд також звертає увагу на те, що додаткові угоди № 1 - № 6, якими до Договору та відповідних додатків № 1 (Розрахунок ціни електричної енергії) та № 2 (Прогнозовані обсяги закупівлі електричної енергії) до нього вносилися зміни, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих суб`єктів господарювання за взаємною згодою, що відповідає закріпленому законодавством принципу свободи договору.

Твердження відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами щодо спірного обсягу електроенергії, а також про те, що Акціонерне товариство "Укртрансгаз" направляло на адресу позивача лише дві заявки на постачання електричної енергії у січні 2021 року, остаточний обсяг електроенергії за якими склав 899 350 кВт/год (за заявкою від 31.12.2020 року), проте не направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" заявок на поставку спірного у даній справі обсягу електроенергії, також не спростовують обґрунтованості вимог позивача з огляду на встановлений судом під час розгляду справи факт понаднормового споживання відповідачем електричної енергії обсягом 386 053 кВт*год загальною вартістю 831 142,21 грн.

Крім того, за умовами пунктів 3.2, 3.3 Договору заявка має містити дані щодо обсягів споживання електроенергії споживачем з розподілом за класами напруги, інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування об`єкта (за наявності), адреса тощо, їх ЕІС коди, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача, відомості погодинного споживання енергії об`єктами споживача (за наявності). Постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі заявки на наступний розрахунковий період, що надається споживачем до 20 числа (включно), що передує розрахунковому періоду.

Водночас заявки відповідача від 22.12.2020 року № 1001ВИХ-20-8034 та від 31.12.2020 року № 1001ВИХ-20-8252 щодо постачання електроенергії наступний розрахунковий період не відповідають встановленим умовами Договору вимогам, у тому числі щодо строку їх надання постачальнику, тоді як факт понаднормового споживання та обсяг реального споживання відповідачем протягом січня 2021 року електричної енергії, який становить 1 468 353 кВт*год (що на 386 053 кВт*год перевищує плановий обсяг споживання у відповідному періоді), відповідачем фактично не заперечувався. Доказів здійснення відповідачем 100 % попередньої оплати відкоригованих значень обсягів споживання електричної енергії у січні 2021 року (додатково заявлених обсягів) в порядку пункту 5.10 Договору споживачем надано не було.

Крім того, ненадання заявок на спірний обсяг електричної енергії не може бути підставою для безоплатного її отримання споживачем.

Слід також зазначити, що позивач не втручається та не здійснює контроль за обсягами фактичного споживання відповідачем електроенергії за Договором у відповідних поточних періодах, тоді як дані комерційного обліку щодо сумарних обсягів споживання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" електричної енергії постачальник отримує від операторів системи розподілу, на території яких відповідач здійснює свою діяльність, вже після закінчення таких періодів.

Посилання відповідача на відсутність належних доказів на підтвердження того, що спірний обсяг електричної енергії у розмірі 386 053 кВт*год на суму 831 142,21 грн. належить позивачу та був своєчасно закуплений останнім у відповідних обсягах, також визнаються судом необґрунтованими та такими, що не свідчать про можливість звільнення споживача від обов`язку з оплати фактично спожитих обсягів електричної енергії.

Крім того, умовами Договору, зокрема пункту 5.12, а також приписами пункту 6.1.22 Правил прямо встановлено обов`язок відповідача у разі перевищення фактичних даних комерційного обліку над прогнозованими протягом 5 робочих (банківських) днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити відповідний платіж на користь постачальника.

Посилання відповідача на встановлену Договором потенційну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" зупинити постачання електроенергії у спірному обсязі спростовуються вищенаведеними встановленими судом фактичними обставинами справи, а також зводяться до невикористання позивачем наданого йому права, а не обв`язку, що додатково свідчить про безпідставність тверджень відповідача.

Також не беруться судом до уваги посилання відповідача на відсутність його згоди на закупівлю позивачем у січні 2021 року електроенергії обсягом, зокрема, 386 053 кВт*год за ціною 1,794102134 грн., оскільки за умовами пунктів 5.1, 5.2 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються згідно формул, які зазначені в Розрахунку ціни електричної енергії, який наведено у Додатку 1 до цього Договору. Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього Договору та є складовою формули 1 та 2 у Додатку 1 до цього Договору. Крім того, розмір фактичної ціни електричної енергії у січні 2021 року, що становить 1,794102134 грн., був зазначений самим відповідачем у адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" листі від 12.03.2021 року № 1001ВИХ-21-2109.

Інші заперечення відповідача проти вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" про стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" грошових коштів у розмірі 831 142,21 грн. також не беруться судом до уваги та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 831 142,21 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Акціонерне товариство "Укртрансгаз" на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати вищенаведеного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 4 508,66 грн., нарахованих у період з 23.02.2021 року по 29.04.2021 року на суму основного боргу в розмірі 831 142,21 грн., а також 14 129,42 грн. інфляційних втрат, нарахованих на означену суму боргу протягом наведеного періоду.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річні, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного законодавства та положенням Договору в силу допущених методологічних помилок при визначенні початкової дати періоду прострочення та, відповідно, кількості днів прострочення, що призвело до заявлення вказаних сум у завищеному розмірі.

Як було зазначено вище, в обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" посилалося на положення пункту 5.12 укладеного між сторонами Договору, а також приписи пункту 6.1.22 Правил, якими передбачено обов`язок відповідача у разі перевищення фактичних даних комерційного обліку над прогнозованими протягом 5 робочих (банківських) днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити відповідний платіж на користь постачальника.

Також позивач зазначав, що супровідним листом від 10.02.2021 року № 159 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" направило на адресу відповідача для підписання та оплати окремий акт приймання-передачі від 31.01.2021 року № 17/01 до Договору із зазначенням надмірно спожитого обсягу електроенергії - 386 053 кВт*год та його вартості 831 142,21 грн. (з ПДВ), а також рахунок-фактуру на цей обсяг електроенергії вартістю 831 142,21 грн.

Означений лист, за твердженням позивача, був направлений Акціонерному товариству "Укртрансгаз" 11.02.2021 року та отриманий останнім 15.02.2021 року, на підтвердження чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" надало суду копію експрес-накладної перевізника (компанії "Нова Пошта") № 7705.

Проте вказана експрес-накладна не може бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу відправлення відповідачу та отримання останнім листа постачальника від 10.02.2021 року № 159, а також акту приймання-передачі від 31.01.2021 року № 17/01 та відповідного рахунку-фактури, оскільки така експрес-накладна містить інформацію лише про відправку Товариством з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" на адресу фізичної особи ОСОБА_1 (який не є відповідачем чи іншим учасником справи, а також не зазначений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як особа, яка може вчиняти дії від імені відповідача) певних документів (без уточнення їх найменування, реквізитів чи іншої ідентифікації, а також кількісних та якісних характеристик), що позбавляє суд можливості встановити факт отримання споживачем 15.02.2021 року саме листа позивача від 10.02.2021 року № 159 та доданих до нього документів.

Разом із тим, у матеріалах даної справи наявна копія листа-відповіді відповідача від 12.03.2021 року № 1001ВИХ-21-2109 на лист постачальника від 10.02.2021 року № 159 щодо сплати рахунку-фактури від 09.02.2021 року № СФ-0000047 за електричну енергію, спожиту Акціонерним товариством "Укртрансгаз" у січні 2021 року в обсязі 386 053 кВт*год на суму 831 142,21 грн. з ПДВ по Договору, в якому відповідач залишив за постачальником електричної енергії право на вирішення спірних питань щодо стягнення зі споживача відповідної заборгованості у судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідач отримав лист постачальника від 10.02.2021 року № 159, а також додані до нього документи, зокрема, відповідний рахунок-фактуру на суму 831 142,21 грн. (був обізнаний про наявність такої претензії та виставлення цього рахунку) принаймні 12.03.2021 року, оскільки відповідь відповідача на цю претензію з посиланням на відповідний рахунок-фактуру від 09.02.2021 року № СФ-0000047 датована саме означеним днем.

Отже, строк оплати відповідачем зазначеної у рахунку-фактурі позивача суми грошових коштів у розмірі 831 142,21 грн. (який становить 5 робочих днів з дати отримання рахунку) за наявними у матеріалах справи документами сплив 19.03.2021 року, а першим днем прострочення оплати рахунку є 20.03.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованою сумою 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний останнім період (з урахуванням встановленої судом дійсної дати виникнення прострочення відповідача по оплаті виставленого йому рахунка), є 3 % річних у розмірі 2 800,84 грн., нарахованих на суми боргу в розмірі 831 142,21 грн. у період з 20.03.2021 року по 29.04.2021 року.

Крім того, обґрунтованою сумою інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за вказані останнім періоди, є сума, яка за розрахунком суду становить 5 818,00 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" підлягає 3 % річних у розмірі 2 800,84 грн. та 5 818,00 грн. інфляційних втрат. Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 1 707,82 грн. 3 % та 8 311,42 інфляційних втрат слід відмовити.

Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року в справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 849 780,29 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трістар Енергія" (61002, місто Харків, вулиця Мироносицька, будинок 60; ) 831 142 (вісімсот тридцять одну тисячу сто сорок дві) грн. 21 коп. боргу, 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. 84 коп. 3 % річних, 5 818 (п`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 00 коп. інфляційних втрат, а також 12 596 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 41 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.09.2021 року.

Суддя В.С. Ломака