ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" вересня 2021 р.Справа № 10/5025/1188/12
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби у справі

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ

до приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат", м. Шепетівка

про стягнення 1942000 грн, з яких 971000 грн штрафу, 971000 грн пені

за участю представників:

позивача: Логінова Т.Ю. - начальник юридичного відділу Південно-західного міжобласного територіального відділення

відповідача: не з`явився

органу ДВС: Головачук М.П. державний виконавець

У засіданні оголошено вступну і резолютивну частини ухвали.

встановив: рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2012 задоволено позов Антимонопольного комітету України до приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" про стягнення 1942000 грн, з яких 971000 грн штрафу, 971000 грн пені. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" 971000 грн штрафу, 971000 грн пені та судовий збір в сумі 38840,00 гривень.

07.12.2012 на виконання рішення видано відповідні накази.

06.09.2021 на адресу суду надійшла скарга приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" (від 03.09.2021) на бездіяльність органу ДВС, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у справі №10/5025/1188/12 щодо відмови у знятті арешту з майна заявника; зобов`язати державного виконавця Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області, яким здійснюється виконавче провадження №57997447 із примусового виконання наказу Господарського суду Хмельницької області №10/5025/1188/12, виданого 07.12.2013, зняти арешт з усього рухомого майна, яке належить заявнику, а також з таких об`єктів нерухомого: будівлі контори площею 510,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61; будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 80/2; будівлі гаражів площею 279 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61.

Скарга обґрунтована тим, що органом органом ДВС 15.04.2019 в межах виконавчого провадження №57997447 було накладено арешт на все майно, яке належить приватному акціонерному товариству "Шепетівський деревообробний комбінат" як боржнику при виконанні наказу Господарського суду Хмельницької області від 07.12.2012 у справі №10/5025/1188/12 про стягнення на користь Антимонопольного комітету України 971000 грн штрафу та 971000 грн пені. У подальшому ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 у справі №924/1083/20 було затверджено план санації боржника та введено процедуру його досудової санації, за якою передбачається продаж майна боржника, зокрема, будівель контори, котельна та гаража, а суми штрафу та пені, які стягнуті рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.12.2012 у справі №10/5025/1188/12, підлягають прощенню (списанню). Однак органом ДВС відмовлено боржнику у задоволенні заяви про зняття з його майна арешту з огляду на відсутність передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав. При цьому заявник посилається на положення ст. ст. 1, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 5, 51 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 20.09.2021 скаргу приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.09.2021.

Відповідач (заявник) представника у засідання не направив. На адресу суду надіслав клопотання (від 27.09.2021), в якому просив відкласти розгляд скарги на іншу дату, визнавши причину неявки представника (захворювання на Covid-19 та відсутність іншого представника, який би володів знаннями у галузі права та був обізнаним із матеріалами справи) поважною.

Представник позивача зазначив про безпідставність клопотання заявника, вказуючи на можливості розгляду скарги.

Представник органу ДВС проти клопотання відповідача заперечив, звертаючи увагу на можливості розгляду скарги при неявці предстаника боржника, строки розгляду скарги.

При розгляді зазначено клопотання судом враховується, що відповідно до положень ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Тобто закон наділяє сторони правом брати участь у справі як через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, так і через представника. При цьому суд не визнавав явку представників учасників справи у судове засідання обов`язковою, не викликав у засідання суду конкретного представника відповідача, взято до уваги наявність у відповідача можливості з метою реалізації своїх процесуальних прав завчасно забезпечити участь у справі іншого представника, враховуючи дату отримання результату молекулярно-генетичного дослідження (14.09.2021), доданого до клопотання, та дату розгляду скарги (28.09.2021). Обґрунтованих заяв, клопотань про поновлення строків розгляду скарги суду не подано.

Крім того, судом береться до уваги, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведене, клопотання заявника про відкладення розгляду скарги залишається без задоволення.

Представник позивача у засіданні проти вимог скарги заперечила, звертаючи увагу на те, що рішення суду, яке є обов`язковим до виконання у справі №10/5025/1188/12 про стягнення з боржника 1942000,00 грн, не виконано.

Представник органу ДВС у засіданні проти скарги заперечив. У поясненнях (від 24.09.2021) з огляду на положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначив про відсутність будь-яких законних підстав для скасування постанови про арешт майна боржника від 15.04.2019. Звернув увагу на те, що докази про виконання рішення суду у будь-який спосіб, про сплату виконавчого збору у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у справі №10/5025/1188/12 державному виконавцю не надано.

З поданих матеріалів справи слідує, що 03.01.2019 старшим державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження №57997447 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Хмельницької області, виданого 07.12.2013 у справі №10/5025/1188/12 про стягнення з ПАТ «Шепетівський ДОК» на користь держави боргу в сумі 1942000,00 грн, про що винесено постанову.

Також 15.04.2019 державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановами від 16.04.2019 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (від 15.04.2019), витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (від 16.04.2019) все рухоме та нерухоме майно приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" обтяжено арештом, накладеним постановою державного виконавця від 15.04.2019 у виконавчому провадженні №57997447.

У матеріали справи надано копії ухвал Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі №924/1004/19 про прийняття заяви приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду, ухвали Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2019 у справі №924/1004/19 про відмову у задоволенні зазначеної заяви, постанови Північно-західного апеляційного господарського суд від 21.01.2020 у справі №924/1004/19 про скасування ухвали Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2019 у справі №924/1004/19 та прийняття нового судового рішення про відмову у відкритті провадження за заявою приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 у справі №924/1083/20 затверджено план санації приватного акціонерного товариства „Шепетівський деревообробний комбінат, введено процедуру досудової санації боржника на строк, передбачений планом санації, встановлено обов`язковість затвердженого господарським судом плану санації приватного акціонерного товариства „Шепетівський деревообробний комбінат для всіх кредиторів, вимоги яких включені до плану санації, погоджено керуючим санацією приватного акціонерного товариства „Шепетівський деревообробний комбінат - Пахолкова І. М., скасовано мораторій, введений ухвалою суду від 05.10.2020.

В ухвалі зазначено, що основними заходами, представленими заявником у межах процедури санації підприємства, передбаченими у плані санації є застосування процедури санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство з метою відновлення платоспроможності боржника. При цьому, контроль за виконанням плану санації має здійснюватися кредиторами боржника, шляхом щоквартальної перевірки виконання плану санації в частині виконання графіку погашення кредиторської заборгованості, встановленого в додатку №2. Згідно вказаного додатку план санації передбачає графік погашення кредиторської заборгованості ПрАТ „Шепетівський деревообробний комбінат, а саме: розстрочення на 12 місяців суми боргу кожному кредитору, шляхом відповідних помісячних оплат.

Фінансування виконання плану санації передбачається з таких джерел: кошти, отримані від передачі в оренду основних засобів передбачається погашення 55000 грн боргу; кошти від продажу частини майна передбачається погашення 12000 грн боргу; продаж будівлі контори очікується надходження у 2417569,66 грн; продаж будівлі котельні очікується надходження у 5162148,60 грн; продаж будівлі гаражів очікується надходження у 780066,67 гривень. Всього очікується виручити 8804911,93 гривень.

Отримані кошти будуть скеровані на: погашення кредиторської заборгованості, яка визначена боржником відповідно до графіку погашення боргу; залишок коштів після погашення кредиторської заборгованості, а саме 4353067,66 грн піде на інвестування в сучасне обладнання оброблювальні центри по виробництву меблів.

Погашення заборгованості буде відбуватися таким чином: після продажу вищевказаних об`єктів, обладнання тощо та отримання грошових коштів на рахунок боржника керуючий санацією шляхом пропорційного поділу за розміром заборгованості та відповідно до графіку погашення боргу, перерахує кошти на рахунки кредиторів.

Пункт 5 плану санації „Зобов`язання в рамках плану санації передбачено, що на підставі ст. 48 КУзПБ відповідно до цього плану санації відбувається списання штрафів та пені таких кредиторів, зокрема - Антимонопольний комітет України на суму 1905343,19 гривень. Тобто в ході процедури санації борги Антимонопольного комітету України списуються повністю.

У наданому заявником плані санації, схваленому рішенням зборів кредиторів заявника, оформленим протоколом від 28.08.2020, визначено джерела фінансування його виконання, а саме: за рахунок коштів, отриманих від передачі в оренду основних засобів, коштів від продажу частини майна, яке втратило свою споживчу вартість та не використовується у виробничому процесі, а також зазначено, що у процедурі санації передбачається здійснити продаж майна, готової продукції, зокрема: будівлі контори площею 510,4 кв.м., будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, будівлі гаражів площею 279 кв.м. Пунктом 5 плану санації „Зобов`язання в рамках плану санації передбачено, що на підставі ст. 48 КУзПБ відповідно до цього плану санації відбувається списання штрафів та пені таких кредиторів, зокрема Антимонопольного комітету України - на суму 1905343,19 гривень.

Постановою від 30.10.2020 державним виконавцем з огляду надходження ухвали Господарського суду Хмельницької області про прийняття до розгляду заяви приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство на підставі ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу від 02.12.2013 №10/5025/1188/12 про стягнення з ПАТ "Шепетівський деревообробний комбінат" 1942000,00 грн (залишок боргу станом на 03.01.2019 становить 1906174,19 грн) до вирішення питання по суті.

Відомості про арешт всього нерухомого майна боржника на підставі постанови державного виконавця від 15.04.2019 містяться також в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (від 28.10.2020). При цьому в реєстрі наявний запис про реєстрацію за ПАТ "Шепетівський деревообробний комбінат" будівлі котельні загальною площею 1186,2 кв.м по вул. Бандери Степана, 61 у м. Шепетівці Хмельницької області та перебування цієї будівлі у податковій заставі.

ПАТ "Шепетівський деревообробний комбінат" листом (від 05.02.2021) звернувся до Шепетівського МВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області та просив закрити виконавче провадження №57997447 та скасувати постанову державного виконавця від 15.04.2019 про арешт майна боржника та постанову державного виконавця від 16.04.2019 про арешт коштів боржника, посилаючись на затвердження плану санації боржника ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020.

У відповідь (лист від 03.03.2021) орган ДВС відповів, що в ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 відсутні підстави для скасування постанов про арешт майна та коштів боржника, а також завершення виконавчого провадження.

Посилаючись на обставини щодо накладення арешту та затвердження судом плану санації, заявник звернувся до Шепетівського міськрайонного відділу ДВС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) із заявою (від 16.08.2021), в якій з огляду на те, що накладений на майно боржника арешт унеможливлює виконання боржником плану санації до відкриття справи про банкрутство, просив зняти арешт з належного боржнику нерухомого майна, яке підлягає продажу у процедурі санації, а саме: будівлі контори площею 510,4 кв.м, будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, будівлі гаражів площею 279 кв.м.

Листом від 25.08.2021 орган ДВС відповів, що з огляду на несплату заборгованості та відсутність в ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 підстав для скасування постанови про арешт майна від 15.04.2019, відсутні законні підстави для зняття такого арешту.

Також у матеріали справи надано лист Шепетівського міськрайонного відділу ДВС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) (від 04.08.2020), яким орган ДВС повідомив заявника про те, що на виконанні перебуває виконавче провадження №57997447 від 03.01.2019 про стягнення із заявника на користь держави 1906174,19 гривень. Борг по виконавчому провадженні становить 1905343,19 грн, виконавчий збір 190517,41 грн, витрати на проведення виконавчих дій 250,00 грн, всього 2096110,60 гривень.

При розгляді поданої скарги судом враховується таке.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Аналогічні приписи містяться у ст. 326 ГПК України, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Правове регулювання виконавчого провадження передбачено Законом України "Про виконавче провадження", відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що засадами виконавчого провадження є, зокрема, обов`язковість виконання рішень, гласність та відкритість виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Зокрема, ст. 3 вищезазначеного Закону встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Отже, «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених законами.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Право на звернення із скаргою до суду також регулюється приписами статті 339 ГПК України, згідно з якою сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Обґрунтовуючи подану скаргу на бездіяльність органу ДВС, заявник посилається на те, що державним виконавцем неправомірно не знято арешт з майна боржника, адже таке майно підлягає продажу з метою виконання затвердженого ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 у справі №924/1083/20 плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом враховується, що відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо стягувач включений до плану санації, є підставою для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій.

При цьому відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

З аналізу зазначених законодавчих норм та наявних обставин справи слідує, що затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо стягувач включений до плану санації, не входить до переліку випадків, визначених ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за яких допускається зняття виконавцем арешту з майна боржника у разі зупинення вчинення виконавчих дій, а навпаки є обставиною, за якої арешт, накладений виконавцем на майно боржника, не знімається.

Водночас, порядок зняття арешту регламентований також положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачен пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому частина 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що в у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Доказів у підтвердження наявності підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника, передбачених законом, та рішення суду про зняття арешту з майна боржника заявником не надано.

З урахуванням наведеного та положень ст. 19 Конституції України суд доходить висновку про відсутність у державного виконавця визначених законодавством підстав для зняття арешту з майна боржника, а тому доводи про неправомірну бездіяльність виконавця в цьому випадку не знайшли свого законодавчого підтвердження.

При цьому суд може зобов`язати державного виконавця здійснити лише передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Крім того, враховується, що за повідомленням державного виконавця та згідно з відомостями, які містяться у листі органу ДВС від 04.08.2020, окрім заборгованості, яка залишилась нестягнутою у виконавчому провадженні №57997447 та з приводу якої боржником надано ухвалу про затвердження плану санації, боржником не сплачено виконавчий збір в сумі 190517,41 грн, в забезпечення сплати якого також було накладено арешт на майно боржника.

Щодо аргументів боржника про необхідність під час розгляду скарги на бездіяльність застосовувати також норми Кодексу України з процедур банкрутства, які є спеціальними та унормовують порядок виконання боржником плану санації, суд зауважує, що норми цього Кодексу, зокрема, ст. 5 (Санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство) також не містять положень, які би передбачали зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у випадку необхідності його продажу під час процедури санації до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Натомість, судом береться до уваги, що частина 9 ст. 5 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає можливість внесення змін до плану санації та припинення процедури санації. Зокрема, боржник і кредитор шляхом укладення договору можуть змінити свої права і обов`язки, передбачені планом санації, в тому числі, передбачити відстрочення чи розстрочення виконання, якщо така зміна не надає переваги кредитору порівняно з умовами плану санації. За заявою боржника або кредитора господарський суд може припинити процедуру санації у разі порушення виконання плану санації, за наявності підстав вважати, що такий план санації не буде виконаний. Ухвала господарського суду про припинення процедури санації скасовує заходи, вжиті судом, а план санації вважається розірваним. У такому разі вимоги кредиторів відновлюються в повному розмірі у незадоволеній частині.

Також судом враховується, що боржник у скарзі просить зобов`язати державного виконавця зняти арешт з усього рухомого майна, яке належить заявнику, а також з таких об`єктів нерухомого: будівлі контори площею 510,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61; будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 80/2; будівлі гаражів площею 279 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61.

Разом з тим, заява від 16.08.2021, яка надавалась боржником в обґрунтування неправомірності бездіяльності державного виконавця щодо зняття арешту, стосувалась лише нерухомого майна, яке підлягає продажу у процедурі санації, а саме: будівлі контори площею 510,4 кв.м., будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, будівлі гаражів площею 279 кв.м.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (від 28.10.2020) за боржником зареєстровано, зокрема будівлю котельні загальною площею 1186,2 кв.м по вул. Бандери Степана, 61 у м. Шепетівці Хмельницької області, яка перебуває у податковій заставі. При цьому відомості про реєстрацію за боржником будівлі контори площею 510,4 кв.м та будівлі гаражів площею 279 кв.м у м. Шепетівка по вул. Степана Бандери, 61 або доказів, які би підтверджувало право власності боржника на таке майно, сторонами не надано та матеріали справи не містять.

Додатково, у вимогах скарги боржник зазначає вимогу про зобов`язання державного виконавця зняти арешт, зокрема з будівлі котельні загальною площею 1186,2 кв.м по вул. Бандери Степана, 80/2 у м. Шепетівці Хмельницької області, тоді як відповідно до відомостей, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (від 28.10.2020), за зазначеною адресою будівля котельні загальною площею 1186,2 кв.м не зареєстрована.

Отже, виходячи із наведеного у сукупності, заявником належними та допустимими доказами не доведено накладення постановою від 15.04.2019, винесеною у виконавчому провадженні №57997447, арешту на зазначене у скарзі нерухоме майно боржника.

Також судом звертається увага на те, що арешт на майно боржника накладено в ході виконавчого провадження №57997447 з виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 07.12.2012 у справі №10/5025/1188/12 про стягнення з боржника 1942000,00 гривень. Разом з тим, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2020 у справі затверджено план санації боржника, яким передбачено списання його заборгованості перед Антимонопольним комітетом України лише в сумі 1905343,19 гривень. При цьому сторонами не надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 07.12.2012 у справі №10/5025/1188/12, в тому числі часткового.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на положення ст. 19 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", якими унормовано порядок та спосіб дій державного виконавця, встановлені судом обставини та зміст вимог і доводів заявника, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності виконавця неправомірною та вважає за необхідне у задоволенні скарги приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" (від 03.09.2021), в якій заявник просить визнати неправомірною бездіяльність органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у справі №10/5025/1188/12 щодо відмови у знятті арешту з майна заявника та зобов`язати державного виконавця Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області, яким здійснюється виконавче провадження №57997447 із примусового виконання наказу Господарського суду Хмельницької області №10/5025/1188/12, виданого 07.12.2013, зняти арешт з усього рухомого майна, яке належить заявнику, а також з таких об`єктів нерухомого: будівлі контори площею 510,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61; будівлі котельні площею 1186,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 80/2; будівлі гаражів площею 279 кв.м, яка знаходиться за адресою: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери, 61, відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства "Шепетівський деревообробний комбінат" (від 03.09.2021) на бездіяльність органу ДВС відмовити.

Ухвала набирає законної сили 28.09.2021 та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст ухвали складено 30.09.2021.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим. 1 - до справи, 2 позивачу (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45), 3 відповідачу (30400, м. Шепетівка, вул. Степана Бандери (Ватутіна), 61), 4 - Шепетівському ВДВС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 46). Всім рек. з пов. про вруч.