РІШЕННЯ

22 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/503/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032

до відповідача Фізичної особи - підприємця Скрипець Олександра Володимировича, АДРЕСА_1

про стягнення 19 588 грн 54 коп.

За участі представників:

позивача: не прибув

відповідача: не прибув

В порядку ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суть справи:

30.07.2021 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) Акціонерне товариство "Таскомбанк", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Скрипець Олександра Володимировича, надалі - відповідач, про стягнення 19 588 грн 54 коп., з яких: 10 322 грн 61 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 7 875 грн 00 коп. - заборгованість по комісії, 1 001 грн 62 коп. - пеня та 389 грн 31 коп. - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Заяви - договору №ID5591720 від 12.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк", зокрема в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано: належним чином засвідчені копії: анкети-заяви про надання кредиту фізичній особі-підприємцю від 05.11.2018; заяви-договору №ID5591720 від 12.11.2018 з Додатком №1; додаткового договору №1 про внесення змін та доповнень до заяви-договору №ID5591720 від 12.11.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 12.11.2018; роздруківок електронного сертифікату, сформованого на сайті http://czo.gov.ua/ щодо підписання відповідачем анкети, заяви-договору №ID5591720 від 12.11.2018 та Додаткового договору №1 до нього; Витягу з правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" продукт: кредит на розвиток бізнесу, банківські виписки, розрахунок заявлених до стягнення сум тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03.08.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/503/21 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/503/21; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/503/21 призначено на 09:00 год. 01.09.2021; зобов`язано позивача у строк до 26.08.2021 надати (надіслати) суду розгорнуту банківську виписку по рахунку позичальника № НОМЕР_1 за період з моменту видачі кредиту і до дати звернення з позовом до суду; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.09.2021 судове засідання у справі № 921/503/21 відкладено на 09:30 год. 22.09.2021, з визначених у ній підстав. Повторно зобов`язати позивача, у строк до 15.09.2021, надати (надіслати) суду розгорнуту банківську виписку по рахунку позичальника № НОМЕР_1 за період з моменту видачі кредиту і до дати звернення з позовом до суду; запропоновано сторонам у справі надати /надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

14.09.2021 від позивача на адресу суду згідно з клопотанням за №14288/70.1.1 від 09.09.2021 надійшли витребовувані в ухвалах від 09.08.2021 та від 01.09.2021 документи.

В судове засідання 22.09.2021 повноважний представник позивача не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Поряд із цим, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Відповідач в судове засідання 22.09.2021 не прибув, причин неприбуття не повідомив, запропонованих судом в ухвалах від 09.08.2021 та від 01.09.2021 заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Слід зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі суд направляв Скрипець Олександру Володимировичу за адресою: АДРЕСА_1 , вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також вказана і позивачем у позовній заяві.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №742 вбачається, що ухвала суду від 09.08.2021 отримана відповідачем 29.08.2021. Відомості про отримання відповідачем ухвали від 01.09.2021 станом на день проведення даного судового засідання у суду відсутні.

Разом із тим, за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду від 01.09.2021 у справі № 921/503/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Застосовуючи ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод" при розгляді даної справи, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За даних обставин, зважаючи на закінчення визначених ст. 248 ГПК України строків розгляду спору, беручи до уваги викладене позивачем у позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, зважаючи на подання останнім витребовуваних судом документів, справа розглядається без участі повноважних представників сторін, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

05.11.2018 Скрипець Олександр Володимирович із використанням кваліфікованого електронного підпису було підписано анкету-заяву про надання кредиту фізичній особі-підприємцю на розвиток бізнесу строком на 24 місяці, із зазначенням суми бажаного кредиту - 150 000 грн та мети - рефінансування ПриватБанк, роздрібна торгівля керамічною плиткою.

12.11.2018 між Фізичною особою-підприємцем Скрипець Олександром Володимировичем (Позичальник) та АТ „Таскомбанк" (Банк) із використанням кваліфікованого електронного підпису було підписано заяву-договір №ID5591720 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу").

Відповідно до п. 1.1-1.2 заяви-договору №ID5591720 за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обротних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Положеннями р. 2 заяви-договору №ID5591720 сторони погодили умови надання кредиту, зокрема: розмір кредиту - 50 000,00 грн; валюта кредиту - гривня; вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди - 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно); тип процентної ставки - фіксована; терміни і порядок погашення кредиту - згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього Договору; термін повернення кредиту - 12.11.2020.

Згідно з п. 3.3 заяви-договору №ID5591720 у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до п. 4.1 - 4.3 заяви-договору №ID5591720 цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є Кредитним договором. Цей Договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК- України). Умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому. Підписання Договору є підтвердженням наміру Позичальника укласти Кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладення Договору.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24/БІЗНЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 18.2.1.1. Правил Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту Кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта (поповнення оборотних коштів та придбання основних засобів), в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом та інших винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим розділом Правил. Розмір процентів, комісій та додаткових винагород Банку за надання Кредиту встановлюється у Цінових параметрах продукту, які розміщені на офіційному сайті Банку та є невід`ємною частиною цих Правил. Банк самостійно визначає розмір Кредиту, який може бути наданий Клієнту. Істотні умови Кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, щомісячна комісія, розмір щомісячних платежів, їх кількість та дати їх здійснення) вказуються в Заяві-договорі про приєднання клієнта до цих Правил. Клієнт приєднується до Правил шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі "ТАС24/Бізнес" або через інший сервіс електронного документообігу, або іншим шляхом. Підписана заява разом із цими Правилами та ціновими параметрами продукту, які зазначені на офіційному Сайті Банку, становить кредитний договір, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання, отримання електронних довірчих послуг, процедури надання цих послуг, нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також основні організаційно-правові засади електронної ідентифікації врегульовано Законом України "Про електронні довірчі послуги".

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Приписами ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" встановлено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Центральний засвідчувальний орган надає кваліфіковану електронну довірчу послугу формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки кваліфікованим надавачам електронних довірчих послуг з використанням самопідписаного сертифіката відкритого ключа центрального засвідчувального органу (ст. 29 Закону України "Про електронні довірчі послуги").

Факт підписання між сторонами у справі 12.11.2018 Договору електронним підписом підтверджується роздруківками протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного та удосконаленого електронного підпису.

Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ч. 1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зважаючи на специфіку укладення договору приєднання, Заява відповідача від 12.11.2018, в якій вказано про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, свідчить про укладення між сторонами кредитного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

Ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що на виконання укладеного правочину 12.11.2018 позивачем перераховано грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн на рахунок відповідача, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача № НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 18.2.1.2. Правил повернення Кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві (згідно графіку погашення Кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами Договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому, Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення Кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг "ТАС24 БІЗНЕС", sms повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за Кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення Кредиту є дата останнього платежу.

Відповідно до погодженого між сторонами у справі Графіку погашення кредиту (Додаток №1 від 12.11.2018 до Заяви-договору №ID5591720 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу"), Позичальник зобов`язався 12-го числа кожного місяця протягом грудня 2018 року-жовтня 2020 року (включно) сплачувати платіж в сумі 2 959,00 грн, з якого: 2 084,00 грн - основна заборгованість та 875 грн - комісія за управління кредитом та у листопаді місяці 2020 року - 2 943 грн (2 068,00 грн - основна заборгованість та 875 грн - комісія за управління кредитом).

29.05.2020, у зв`язку із Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 та встановлення карантину з 12.03.2020 на усій території України між сторонами у справі було підписано (шляхом накладення електронного підпису) Додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до вказаної вище Заяви-договору №ID5591720, зокрема Додаток №1 викладено у новій редакції, згідно з якою Позичальник 12-го числа кожного місяця протягом грудня 2018 року-березня 2020 року (включно) повинен сплачувати платіж в сумі 2 959,00 грн, з якого: 2 084,00 грн - основна заборгованість та 875 грн - комісія за управління кредитом; у період з квітня по червень місяць (включно) сума платежу становить 875 грн; за період з липня 2020 року по жовтень 2020 року - 4 209,00 грн (3 334,00 грн - основна заборгованість та 875 грн - комісія за управління кредитом); у листопаді місяці 2020 року - 4 195,00 грн (3 320,00 грн - основна заборгованість та 875 грн - комісія за управління кредитом).

Однак, як стверджує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення отриманих кредитних коштів не виконав, що і слугувало підставою даного позову.

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ФОП Скрипець О.В. за Договором станом на 26.05.2021 складає 19 588,54 грн, із яких: 10 322,61 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7 875 грн - заборгованість по комісії, 1 001,62 грн - пеня та 389,31 грн - штраф.

В підтвердження факту наявності кредитної заборгованості ФОП Скрипець О.В. позивач долучив до позовних матеріалів виписки по рахунку підприємця за період з 12.11.2018 по 26.05.2021.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Як вже зазначалось вище, факт належного виконання Банком взятих на себе зобов`язань та надання відповідачу грошових коштів в загальній сумі 50 000 грн підтверджено долученою до позовних матеріалів випискою з рахунку відповідача за №№ НОМЕР_2 .

В підтвердження заборгованості відповідача перед Банком в загальному розмірі 18 197 грн 65 коп., з яких: 10 322,61 грн - заборгованість по тілу кредиту та 7 875 грн - заборгованість по комісії позивачем до матеріалів справи долучено банківські виписки по рахунках ФОП Скрипець О.В. за № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 .

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018, далі - Положення, передбачено, що Банк здійснює операції протягом операційного дня з обов`язковим формуванням оборотно-сальдового балансу/оборотно-сальдової відомості, регістрів аналітичного обліку та інших регістрів за операціями, що здійснюються з використанням відповідного програмного забезпечення. Операції банку мають бути зареєстровані та відображені в регістрах бухгалтерського обліку в день їх здійснення або наступного робочого дня, якщо операція здійснена після закінчення операційного дня (часу) банку або у вихідні чи святкові дні. Операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані (п. п. 14, 15, 41 Положення).

Відповідно до п. 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій (п. 44 Положення).

П. 55, 57 Положення визначено, що Банк має забезпечити безперервність процесу збору, оброблення та зберігання первинних документів, навіть під час передавання їх з однієї підсистеми до іншої в межах системи автоматизації банку. Відповідна інформація має бути цілісною, достовірною і несуперечливою.

Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. п. 60, 62 Положення).

З огляду на наведене вище, долучені позивачем до матеріалів справи виписки по рахунках відповідача є первинними документами, а відповідно приймаються судом як належні і допустимі докази.

Відповідач в судове засідання не прибув, доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором №ID5591720 від 12.11.2018 не надав, як і не заперечив належними і допустимими доказами доводів позивача та встановлених судом вище обставин.

За даних обставин, аналізуючи наведені вище приписи чинного законодавства, умови Кредитного договору, положення Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" продукт "Кредит на розвиток бізнесу", беручи до уваги погоджений сторонами у заяві-договорі №ID5591720 термін повернення кредиту, розмір комісійної винагороди, доведений матеріалами справи факт неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Таскомбанк" про стягнення з ФОП Скрипець О.В. 10 332 грн 61 коп. заборгованості за кредитом та 7 875 грн 00 коп. заборгованості по комісії є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача пені в загальній сумі 1 001,62 грн, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та комісії за період з 25.11.2020 по 25.05.2021.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначалось вище, п. 3.3 Кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

За умовами п. 18.2.1.5 Правил, у разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 18.2.1.2, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Поряд із цим, Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року №691-IX внесено зміни до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п. 8 Розділу ІХ "Прикінцеві положення" ГК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Закон України від 16 червня 2020 року № 691-IX набрав чинності 04.07.2020.

В силу норм ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" (із змінами, внесеними згідно з постановами №215 від 16.03.2020, №239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, №242 від 20.03.2020, №255 від 02.04.2020, №262 від 08.04.2020, №284 від 15.04.2020, №291 від 22.04.2020, №313 від 29.04.2020, №332 від 04.05.2020, №343 від 04.05.2020), на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України за №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SAPS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №500 від 17.06.2020 та №956 від 13.10.2020) на всій території України продовжено дію карантину встановленого постановою Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020, з 22.05.2020 до 31.12.2020.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу "COVID-19" (зі змінами) та ч.1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з постановами №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України установлено карантин.

Таким чином, починаючи з 12.03.2020 Позичальник звільнений від відповідальності в частині сплати пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на період дії карантину.

За даних обставин, зважаючи на те, що період, за який позивачем заявлено пеню за кредитним договором (з 25.11.2020 по 25.05.2021) охоплюється періодом, в якому відповідач звільнений від її сплати на підставі норм Закону №691-ІХ, позовна вимога про стягнення 1 001,62 грн пені до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 389,31 грн штрафу, суд відзначає наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В обґрунтування наявності у Банку права на нарахування та стягнення штрафу, позивач посилається на Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк", що є публічними і розміщені на веб-сайті позивача, витяг з яких долучено ним до позовної заяви.

Проте, позивачем не було подано до суду доказів, у розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України, того, що саме ці Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" у поданій Банком до суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи кредитний Договір.

Крім того, позивачем також не було подано доказів того, що вказані Правила на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили положення щодо сплати штрафу.

При цьому, витяг з Правил не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни у Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк".

Крім того, суд зазначає, що визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

Верховним Судом у постанові від 17.07.2020 року по справі №910/8189/19 було наголошено, що у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі № 6-144цс14, та, посилаючись на положення статей 207, 626, 628, 638, 626, 1054, 1055, 633, 634, 1056-1, 1048, 1049, 1050, 549, 551 Цивільного кодексу України, дійшла наступних висновків:

- визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки;

- умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

- умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

- враховуючи, що позивач вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048 Цивільного кодексу України не заявляв, позовні вимоги аргументовані умовами кредитного договору з посиланням на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення заборгованості за процентами за користування чужими коштами та пені за порушення умов кредитного договору, та відмовила у цій частині у задоволенні позову

При цьому, Верховним Судом у постанові від 17.07.2020 по справі №910/8189/19 було відхилено доводи АТ КБ "Приватбанк" про наявність у юридичної особи в силу свого правового статусу можливості усвідомлювати значення та наслідки своїх дій, а, отже, про відсутність підстав для застосування висновку по справі № 342/180/17-ц. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що під час вирішення спору слід виходити з наданого Великою Палатою Верховного Суду тлумачення норми права, а не суб`єктного складу сторін спору.

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для врахування наданого позивачем витягу з Правил обслуговування корпоративних клієнтів під час вирішення питання про стягнення штрафу, оскільки доказів на підтвердження ознайомлення відповідача із вказаним витягом матеріали справи не містять.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні також і докази на підтвердження наявності підстав для сплати Клієнтом (відповідачем) штрафу, передбаченого п. 18.2.5.2. Правил (порушення цільового використання кредиту, порушення зобов`язань, вказаних у п. 18.2.2.2.7, 18.2.2.2.9 Правил).

Наведене вище, а також положення Закону України від 16.06.2020 № 691-IX, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, має наслідком відмову у позові в частині стягнення із відповідача штрафу у розмірі 389,31 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 108 грн 81 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд покладає на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 165, 202, 232-233, 236-238, 240, 241, 248, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Скрипець Олександра Володимировича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк", вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 09806443: 10 322 грн 61 коп. - заборгованості по тілу кредиту; 7 875 грн 00 коп. - заборгованості по комісії та 2 108 грн 81 коп. - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Повне судове рішення складено 27.09.2021

Суддя І.М. Гирила