ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021м. ДніпроСправа № 904/7083/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Дніпропетровської єврейської релігійної громади м. Дніпро

до Дніпровської міської ради м. Дніпро

про визнання права власності за набувальною давністю на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського (Коцюбинського), будинок 7 та складається з: Синагога - літера А1, загальною площею - 397,2м.кв.; Міква - літера Б1, загальною площею - 49,0м.кв.; резервуар - літера В1; будівля охорони - літера Г1; навіс - літера Д1; господарська будівля - літера Е1; споруди - №1-4,1.

Представники:

від позивача: Федорко О.О., ордер серія АЕ №1083797 від 29.07.2021, адвокат;

від відповідача: Камишникова Ю.М., в порядку самопредставництва.

ВСТАНОВИВ: Дніпропетровська єврейська релігійна громада м. Дніпро звернулась до Дніпровської міської ради м. Дніпро позовом про визнання права власності за набувальною давністю на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського (Коцюбинського), будинок 7 та складається з: Синагога - літера А1, загальною площею - 397,2м.кв.; Міква - літера Б1, загальною площею - 49,0м.кв.; резервуар - літера В1; будівля охорони - літера Г1; навіс - літера Д1; господарська будівля - літера Е1; споруди - №1-4,1.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на існування нерухомого майна; відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

На адресу суду 17.08.2021 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Відповідач зазначає, що ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав засобами електронного зв`язку 10.08.2021, а копію позовної заяви з додатками - 12.08.2021. Відповідач зазначає, що строк на надання відзиву спливає 25.08.2021, та про відсутність можливості надати відзив до судового засідання, призначеного на 18.08.2021

У підготовчому судовому засіданні від 18.08.2021 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач явку свого представника не забезпечив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2021 підготовче засідання відкладене на 21.09.2021.

На адресу суду 26.08.2021 надійшов відзив Дніпровської міської ради на позовну заяву. Відповідач зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

За твердженням відповідача, Дніпропетровська єврейська релігійна громада володіє та користується громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 7 з моменту реєстрації її статуту, тобто з 04.03.1992.

З 1946 року даною будівлею володіла та користувалася єврейська релігійна громада, яка не була зареєстрована, як юридична особа, а представляла собою групу людей, які сповідують ортодоксальний іудаїзм.

Також відповідач зазначає, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та відповідей на адвокатські запити, долучених до позовної заяви, вбачається, що спірне нерухоме майно не перебуває ні в державній, ні в комунальній, ні в приватній власності, право оренди, користування тощо ні за ким не зареєстроване.

Надані до справи документи, за твердженням відповідача, підтверджують тривалість і безперервність володіння позивачем спірним майном. Також Дніпровська міська рада погоджується з тим, що позивач в момент заволодіння майном діяв добросовісно та законно.

На підставі наведеного відповідач зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Просить розглядати справу за наявними матеріалами без участі його представника. Судові витрати відповідач просить покласти на позивача.

В підготовчому засіданні від 21.09.2021 представники сторін підтримали правові позиції, викладені письмово.

Дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Предметом доказування у справі є наявність або відсутність обставин, що підтверджують добросовісне, відкрите та безперервне володіння позивачем нерухомим майном, а саме - громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського (Михайла Коцюбинського), будинок 7; наявність або відсутність обставин для визнання за позивачем права власності на спірну будівлю в порядку набувальної давності.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 04.03.1992 року було зареєстровано Дніпропетровську єврейську релігійну громаду.

Позивач зазначає, що з дати реєстрації по сьогоднішній день Дніпропетровська єврейська релігійна громада добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме - громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського (Михайла Коцюбинського), будинок 7 (далі - будівля, спірне майно, об`єкт нерухомості).

Відповідно до інформаційної довідки №256615934 від 14.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості відсутня інформація щодо реєстрації будь-якого об`єкту нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського Михайла, буд. 7.

У листі КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради №8130 від 30.06.2021 зазначено, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коцюбинського, буд. 7 відсутні відомості про реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (будівлі та споруди).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, користувачем зазначеного об`єкту нерухомого майна на дату останньої інвентаризації, проведеної 02.03.2009 року, значиться Дніпропетровська єврейська релігійна громада.

У листі Дніпропетровської обласної ради №вих-1693/0/2-21 від 31.05.2021 вказано, що нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. Коцюбинського, 7, м. Дніпро, не належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області.

Листом №1026/0/161-21 від 03.06.2021 Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомило позивача, що будівля, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7 статусу об`єкта культурної спадщини не має, знаходиться поза межами історичного ареалу м. Дніпра.

Вказану будівлю займає Дніпропетровська єврейська релігійна громада, інформація щодо форми або права власності на вищевказану будівлю в управлінні відсутня.

Департамент економічного розвитку Дніпропетровської обласної державної адміністрації у листі №1182/0/31-21 від 07.06.2021 зазначив, що з метою уточнення інформації стосовно перебування об`єкта нерухомості, розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7, в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності, необхідно звернутись до Фонду державного майна.

Згідно відповіді Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій, Кіровоградській областях №18-09-03633 від 14.06.2021, в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності відсутня інформація про знаходження об`єктів державної власності за місцезнаходженням: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7.

Також Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій, Кіровоградській областях повідомляє, що за даною адресою, згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, значиться Дніпропетровська єврейська релігійна громада.

Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради у відповіді №8/10-382 від 02.07.2021 повідомило, що у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра запис про нерухоме майно по вул. Михайла Коцюбинського, 7 (вул. Коцюбинського, 7) відсутній.

За наявною інформацією нерухоме майно по вул. Коцюбинського, 7 не відчужувалося та договори-купівлі продажу не укладалися.

До листа додано топографо-геодезичні матеріали М 1:500 щодо території за адресою: вул. Коцюбинського, 7, з яких вбачається розміщення будівлі за вказаною адресою.

У відповіді Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради №8/7-40 від 27.05.2021 вказано, що на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7, розташованої поза межами історичних ареалів м. Дніпра відсутні об`єкти культурної спадщини, які перебувають на державному обліку.

Згідно з науково-проектною документацією «Історико-архітектурний опорний план. Визначення меж, режимів використання, режимів регулювання забудови історичних ареалів м. Дніпра», затвердженою рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 №84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7, відноситься до категорії «малоцінна історична забудова».

З аналізу змісту вказаних листів органів державної влади, органів місцевого самоврядування і даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського (Михайла Коцюбинського), 7 знаходиться будівля, право власності на яку не зареєстровано. Дана будівля не перебуває ні в державній, ні в комунальній, ні в приватній власності. Також вона не зареєстрована як безхазяйна річ. Права оренди, користування тощо, не зареєстровані.

Позивач зазначає, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського (Михайла Коцюбинського), будинок 7. У позивача відсутні правовстановлюючі документи на дану будівлю, внаслідок чого він звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на спірну будівлю в порядку набувальної давності.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ч. 1 та 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховує, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, наявність факту реєстрації права власності за будь-ким на об`єкт нерухомості для подальшого визнання права власності на нього в порядку набувальної давності є необов`язковим, оскільки інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке немає власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння).

Враховуючи положення статей 335 і 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 Цивільного кодексу України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно не перебуває, ні в державній, ні в комунальній, ні в приватній власності. Воно не зареєстроване як безхазяйна річ.

Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, разом з справедливістю та розумністю (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про набуття позивачем спірного нерухомого майна злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Факт добросовісного володіння позивачем спірним майном не спростовується відповідачем.

Згідно позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву, позивач володіє та користується громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 7 з 04.03.1992. Також Дніпровська міська рада стверджує, що позивач в момент заволодіння майном діяв добросовісно та законно.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач (як володілець майна) повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном.

Позивач зазначає, що заволодів спірним нерухомим майном 04.03.1992 в день реєстрації Дніпропетровської єврейської релігійної громади. Вказаний факт не спростовується відповідачем.

До передачі будівлі, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, буд. 7 позивачу, нею володіла та користувалася єврейська релігійна громада, яка не була зареєстрована, як юридична особа, а представляла собою групу людей, які сповідують ортодоксальний іудаїзм. Єврейська громада володіла та користувалася даною будівлею починаючи з 40-х років 20 століття без жодного титулу на таку будівлю, тобто дана будівля їй не належала ні на праві користування, оренди, ні на праві власності.

У момент реєстрації юридичної особи, віруючими було вирішено передати будівлю новоствореній юридичній особі - Дніпропетровській єврейській релігійній громаді. В день передачі будівлі позивачу та в подальшому жодні договори, акти-приймання передачі або інші документи не складалися. У позивача відсутній будь-який титул на спірну будівлю.

У відповідності до ст. 18 Закону «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції, що діяла станом на день реєстрації статуту позивача (04.03.1992)), релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності.

У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об`єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності.

Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом.

Наведені обставини свідчать, що в момент передачі позивачу спірної будівлі позивач був впевнений, що у нього були всі підстави володіти та користуватися спірною будівлею. Він був впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Діюче на момент передачі будівлі законодавство передбачало можливість набуття релігійною організацією права власності на майно шляхом отримання його в якості пожертвування громадян. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували цю позицію.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що з моменту реєстрації позивача та початку користування майном по сьогоднішній день треті особи заявили вимоги щодо спірної будівлі.

Судом встановлено, що спірна будівля не перебуває ні в державній, ні в комунальній власності. Із листів органів державної влади та місцевого самоврядування, які долучені позивачем до матеріалів справи, вбачається, що вказані органи не заявляють своїх вимог щодо спірної будівлі. Таким чином, є всі підстави вважати, що позивач, в момент заволодіння майном, діяв добросовісно та законно.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна будівля знаходиться в центральній частині міста Дніпро в загальнодоступному місці. КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обласна рада, Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент економічного розвитку Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій, Кіровоградській областях, Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради у відповідях на адвокатські запити, які долучені позивачем до матеріалів справи, повідомили, що спірна будівля знаходиться в користуванні Дніпропетровської єврейської релігійної громади. Наведене свідчить, що вказані суб`єкти обізнані, хто є користувачем спірної будівлі, що свідчить про відкритість володіння.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що позивач приховував факт володіння та користування спірною будівлею. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач чинив перешкоди доступу до спірного майна іншим особам, та чинив перешкоди в отримані інформації про це майно.

Позивачем надані копії актів приймання-передачі наданих комунальних послуг та рахунків (електропостачання, водопостачання та водовідведення, постачання природного газу) за останні 10 років (том 1, а.с. 41-215; том 2, а.с. 1-208; том 3, а.с. 1-169), які свідчать про безперервність володіння, відкритість володіння спірним майном.

Так, в матеріалах справи наявний договір надання послуг водопостачання та водовідведення №5322 від 09.08.2004, укладений між Міським комунальним виробничим підприємством "Дніпроводоканал" та Дніпропетровською єврейською релігійною громадою. За вказаним договором послуги надаються, зокрема, за спірним об`єктом, розташованим за адресою м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7.

Також позивачем наданий договір спільної експлуатації технологічних мереж основного споживача №25/12/7 від 25.12.2006, укладений між Закритим акціонерним товариством "Акта" та Дніпропетровською єврейською релігійною громадою. Вказаний договір передбачає забезпечення об`єкта за адресою м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7 електричною енергією.

Згідно з договорами №711/21/113925 від 01.01.2011, №711/07/114355 від 01.01.2011, №711/21/127668 від 30.12.2021, №2013/тп-ро-711/141140 від 01.01.2013, №2015/тп-ро-0100584/711 від 01.07.2015, №11410NHWOHSR016 від 01.01.2016, №41SR497-305-21 від 01.01.2021, укладеними між Дніпропетровською єврейською релігійною громадою та постачальниками природного газу, здійснювалось забезпечення природним газом об`єкту позивача, за адресою м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 7.

Позивачем надані копії актів приймання-передачі комунальних послуг, які надавались на об`єкті, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського (Михайла Коцюбинського), буд. 7. Споживачем, згідно наданих документів є Дніпропетровська єврейська релігійна громада. Наведене свідчить про безперервність володіння позивачем громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського (Коцюбинського), будинок 7.

З відповіді КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради №8130 від 30.06.2021 вбачається, що Дніпропетровська єврейська релігійна громада користується даною будівлею, як мінімум з 02.03.2009, оскільки саме цією датою датована остання інвентаризація об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за вказаною адресою. Замовником інвентаризації виступав позивач.

Таким чином, позивачем дотримано всіх вимог, які виходять зі змісту ст. 344 Цивільного кодексу України та мають значення для задоволення позовних вимог, а саме: законність об`єкту володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння спірним нерухомим майном.

Відповідно до частини 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 5 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, наданого Дніпровською міською радою, відповідач зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та погоджується із обставинами, вказаними позивачем на підтвердження правової позиції.

Зокрема, відповідач зазначає, що Дніпропетровська єврейська релігійна громада володіє та користується громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 7 з 04.03.1992.

З 1946 року даною будівлею володіла та користувалася єврейська релігійна громада, яка не була зареєстрована, як юридична особа, а представляла собою групу людей, які сповідують ортодоксальний іудаїзм.

Відповідач також погоджується з тим, що позивач, в момент заволодіння майном, діяв добросовісно та законно. Матеріалами справи підтверджено тривалість і безперервність володіння позивачем спірним майном.

Дослідивши обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, перевіривши повноваження особи, яка її підписала, суд приймає визнання відповідачем позову. З огляду на те, що позов визнано відповідачем, суд приймає рішення за результатами підготовчого провадження.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на правову позицію позивача та згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає судові витрати позивача зі сплати судового збору на позивача.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст. 3, 4, 13, 41, 42, 74, 76-80, 86, 91, 129, 185, 191, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дніпропетровської єврейської релігійної громади до Дніпровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського (Коцюбинського), будинок 7 та складається з: Синагога - літера А1, загальною площею - 397,2м.кв.; Міква - літера Б1, загальною площею - 49,0м.кв.; резервуар - літера В1; будівля охорони - літера Г1; навіс - літера Д1; господарська будівля - літера Е1; споруди - №1-4,1 задовольнити.

Визнати за набувальною давністю за Дніпропетровською єврейською релігійною громадою (ідентифікаційний код: 23644881; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського, буд. 7) право власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вулиця Михайла Коцюбинського (Коцюбинського), будинок 7 та складається з: Синагога - літера А1, загальною площею - 397,2м.кв.; Міква - літера Б1, загальною площею - 49,0м.кв.; резервуар - літера В1; будівля охорони - літера Г1; навіс - літера Д1; господарська будівля - літера Е1; споруди - №1-4,1.

В судовому засіданні 21.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.10.2021.

Суддя Р.Г. Новікова