РІШЕННЯ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/11589/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/11589/21

За позовом Державного підприємства «Шахта ім..М.С. Сургая» (код 40695853; 85670, м. Вугледар, Донецька область; e-mail: )

до Державного підприємства «Національна Вугільна Компанія» (код 42164388; 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 4)

про стягнення заборгованості у розмірі 200 000,00 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Шахта ім..М.С. Сургая» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна Вугільна Компанія» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01/21-02-19 від 21.02.2019р. (далі - Договір) у розмірі 200 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повноти та строків виконання за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01/21-02-19 від 21.02.2019р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/11589/21; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.08.2021 Позивачем через відділ діловодства суду подано оригінали документів для огляду судом.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Ухвала суду була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучено конверт-повернення поштового відправлення №776, що надсилалось відповідачу з причиною повернення (досилання): «адресат відсутній за вказаною адресою».

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п`ята).

В силу приписів частини 6 цієї статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

За таких обставин, Господарський суд дійшов висновку про повідомлення належним чином Відповідача про розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

21.02.2019 між Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі - позивач, позикодавець) та Державним підприємством "Національна вугільна компанія" (відповідач, позичальник) був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01/21-02-19 від 21.02.2019р., в порядку та на умовах якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (надалі - фінансова допомога), а останній зобов`язується повернути її позикодавцю в обумовлений термін.

Відповідно до п. 2.1 договору сума фінансової допомоги за цим договором становить 200 000,00

За умовами пунктів 3.1-3.3 договору, позикодавець зобов`язаний надати фінансову допомогу протягом п`яти днів з моменту підписання сторонами цього договору. Фінансова допомога надається позичальнику без нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами; шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника.

Згідно з п. 4.1 договору строк повернення фінансової допомоги позичальником становить до 31 грудня 2019 року.

Строк, вказаний у п. 4.1 цього договору, може бути продовжений за взаємною згодою сторін (п. 4.2 договору).

Сторонами у п. 5.1 договору узгоджено, що у строк, вказаний у п. 4.1 цього договору, позичальник зобов`язується повернути суму фінансової допомоги, зазначену в п. 2.1. цього договору в повному обсязі.

Фінансова допомога повертається позичальником шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця (п. 5.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач за платіжними дорученнями № 1752 від 05.06.2019 на суму 100 000,00 грн, №48 від 27.08.2019 на суму 50 000,00 грн., №445 від 25.09.2019 на суму 50 000,00 грн перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 200 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманої фінансової допомоги не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 200 000,00 грн, яка, у тому числі у добровільному порядку на вимоги позивача, не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01/21-02-19 від 21.02.2019р. суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позивачем долученими до позову платіжними документами доведено факт перерахування на користь відповідача заявленої до стягнення суми 200 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги по договору №01/21-02-19 від 21.02.2019р..

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В розумінні п. 4.1 договору, строк повернення відповідачем позики за спірними договірними відносинами є таким, що настав 31.12.2019.

Доказів повернення відповідачем грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. отриманої поворотної фінансової допомоги, у т.ч. у визначені строки, та на вимогу позивача (претензія №477 від 22.04.2020), копія якої долучена до справи, а також станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Обставини, які є предметом доказування у даній справі є такими: укладення Договору; надання позики; неповернення суми позики Відповідачем.

Докази, якими позивач підтверджує наявність обставин, які є предметом доказування: Договір; платіжні доручення, претензія.

Отже, поданими Позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі, у свою чергу, Відповідачем не спростовано доводів Позивача.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, відсутність обов`язку здійснити повернення отриманої суми 200 000,00 грн. безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не довів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми основної заборгованості в розмірі 200 000,00 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Шахта ім..М.С. Сургая» до Державного підприємства «Національна Вугільна Компанія» про стягнення заборгованості у розмірі 200 000,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна Вугільна Компанія» (код 42164388; 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 4) на користь Державного підприємства «Шахта ім..М.С. Сургая» (код 40695853; 85670, м. Вугледар, Донецька область; e-mail: ): 200 000,00 (двісті тисяч тисяч) грн. боргу та 3 000,00 (три тисячі) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук