ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа№ 910/15515/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Підприємства "БЛАГОДАР" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України»

на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2021 (повний текст складено та підписано 30.06.2021)

у справі № 910/15515/20 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Підприємства "БЛАГОДАР" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України»

до відповідача Державної казначейської служби України

третя особа-1 - Головне управління державної казначейської служби України у місті Києві

третя особа-2 - Головне управління ДПС у місті Києві

про стягнення пені у розмірі 40 554, 90 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2020 року Підприємство "Благодар" всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення 40 554,90 грн. пені.

Позов обґрунтовано тим, що Головним управлінням Казначейства порушено строк з виконання виконавчого листа, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України пеню з посиланням на п.32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2021 у справі №910/15515/20 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів як на підтвердження фактів порушення відповідачем порядку та строків опрацювання документів по справі № 826/15767/15, так і на підтвердження реального порушення власних прав та законних інтересів діями відповідача у справі.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Підприємство "Благодар" всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що строк безспірного списання Казначейством коштів державного (місцевого) бюджету за судовим рішенням про стягнення пені визначено Порядком взаємодії органів Державної фіскальної служби та органів Державної казначейської служби у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 № 343 (далі - Порядок 343). На думку скаржника, в даному випадку підлягав застосуванню п.5 розд. ІІІ Порядку № 343 та п.п. 8.1, 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому відповідач, серед іншого, посилається на те, що строки опрацювання документів безпосередньо органами Казначейства врегульовано Порядком проведення безспірного списання коштів державного бюджету, спрямованого на виконання судових рішень про бюджетне відшкодування та/або пені, затвердженим наказом Казначейства від 03.11.2015, в редакції, що діяла на 19.12.2018 (далі - порядок № 307).

Головне управління ДКС України у м. Києві подало до Північного апеляційного господарського суду пояснення щодо апеляційної скарги позивача, в яких просить залишити її без задоволення, посилаючись на правомірність застосованих місцевим господарським судом норм права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 справу № 910/15515/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства "БЛАГОДАР" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2021 у справі №910/15515/20, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ст. 270 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 у справі № 826/15767/15 позов підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві , Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення пені у розмірі 230 588,40 грн. задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві щодо неподання до головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку про бюджетне відшкодування грошових коштів на користь підприємства «Благодар» Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України у розмірі 405 549, 00 грн, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Зобов`язано державну податкову інспекцію у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подати до головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновок про бюджетне відшкодування на користь підприємства «Благодар» Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України грошових коштів у розмірі 405 549,00 грн, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року, з урахуванням розміру пені, нарахованої на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При прийнятті рішення у справі № 826/15767/15 адміністративний суд виходив з того, що відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, що склало 405 549, 00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року в зазначеній справі заяву Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" про зміну способу виконання судового рішення шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України грошових коштів у розмірі 405 549, 00 грн залишено без задоволення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/15767/15 від 04.12.2019 апеляційну скаргу Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" задоволено. Скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено заяву про зміну способу і порядку виконання рішення по справі №826/15767/150 та ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" грошові кошти у розмірі 405 549,00 грн. згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року у зв`язку із невиконанням рішення по справі № 826/15767/15.

03.02.2020 на виконання рішення суду від №826/15767/15 від 04.12.2019 видано виконавчий лист, поданий на виконання до Головного управління Казначейства 07.04.2020 та виконаний 01.10.2020.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач послався на те, що Головним управлінням Казначейства порушено строк по виконанню виконавчого листа, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України пеню в розмірі 40 554, 90 грн. з посиланням на п. 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання, зокрема, у названому Законі встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пунктом 3 Положення про Державну казначейську службу України основними завданнями Казначейства є: реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; внесення на розгляд міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Пунктом 9 Положення про Державну казначейську службу України передбачено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком № 845 (порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845).

За правилами пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку про те, що Казначейство є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених цим Законом випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Така правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2021 у справі № 910/6067/19.

Згідно з преамбулою Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Пунктом 5.1 статті 5 цього Закону суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.

За положеннями п. 1.43 статті 1 вказаного Закону учасник/член платіжної системи (далі - учасник платіжної системи) - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.

Відповідно до пункту 11.4 статті 11 цього Закону для проведення переказів через систему міжбанківських розрахунків Національного банку України банки-резиденти, Державна казначейська служба України, Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках відкривають рахунки в Національному банку України.

Як визначено в пунктах 8.1, 8.4 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Відповідно до пункту 32.2 статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

В абзаці 2 пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) встановлено, що Казначейство є учасником системи електронних платежів Національного банку.

Згідно з пунктом 1.8 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758, розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів та додаткових угод до договорів (у разі наявності) між органами Казначейства і клієнтами (додаток 1 цього Порядку).

Отже, на Державну казначейську службу України, як на учасника системи електронних платежів Національного банку України, розповсюджує свою дію Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Проте, механізм безспірного списання органами Казначейства коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету (зокрема й податкових платежів) є відмінним від механізму (порядку) міжбанківського переказу не бюджетних коштів, який здійснює Казначейство як банківська установа.

За таких обставин безпідставним є посилання скаржника про застосування саме до спірних правовідносин положень пунктів 8.1, 8.4 статті 8, пункту 32.2 статті 32 вказаного Закону.

При цьому умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження", частинами 1,2 якого встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Бюджетним кодексом України встановлено, що безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань (частина перша пункту 9 розділу VI).

Органи Казначейства приймають виконавчі документи дотримуючись пунктів 16-23 Порядку № 845, після чого скеровують їх для виконання до Державної казначейської служби України.

За правилами пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Строки опрацювання документів при безспірному списанні коштів за рішеннями про стягнення пені визначені Порядком № 343. Крім того, строки та порядок опрацювання документів безпосередньо органами Казначейства також врегульовано Порядком № 307 та Порядком № 399 (Порядок проведення безспірного списання коштів державного бюджету, спрямованого на виконання судових рішень про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, затвердженим наказом Казначейства від 03.11.2015 № 307 - в редакції, що діяла до 19.12.2018, та наказом Казначейства від 19.12.2018 №399 - в редакції, що діє з 19.12.2018).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України належними докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів.

При цьому апеляційний господарський суд зважає на посилання у відзиві відповідача та поясненнях третьої особи на той факт, що у зв`язку із набранням чинності 18.04.2020 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» тимчасово, до набрання чинності цим Законом до 01.01.2021 не застосовувалась ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, якою передбачено здійснення Казначейством списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду.

На підставі вказаних обставин безспірне списання коштів на користь позивача було зупинено Казначейством до 01.01.2021, відповідно до пп. 14 п. 13 Порядку № 845 та поновлено одразу ж після визнання рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 у справі № 1-14/2020/230/20 таким, що не відповідає Конституції положення абз. 9 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» вказаного вище Закону у порядку черговості надходження виконавчих документів.

Тобто, Казначейство було позбавлене можливості виконати виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/15767/15 в результаті законодавчо встановленої заборони. При цьому після того, як така заборона була скасована, Казначейством з врахуванням положень вказаного рішення Конституційного Суду виконано виконавчий лист в порядку черговості надходження виконавчих документів.

За таких обставин відсутні підстави для нарахування пені за несвоєчасне виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, а відтак, правомірним є рішення суду першої інстанції про відмову в позові у цій справі.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2021 у справі №910/15515/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Підприємства "Благодар" всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до положень вказаної норми Закону України "Про судовий збір" за позов заявлений у цій справі, справляння судового збору не передбачено, як і за подання позивачем апеляційної скарги.

Зважаючи на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, беручи до уваги те, що скаржник в силу приписів пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат у порядку визначеному статтею 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Підприємства "Благодар" всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2021 у справі №910/15515/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15515/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова