РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2021Справа № 910/7759/21
За позовом Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОДИЗАЙНСИСТЕМ"

про стягнення 1428,85 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОДИЗАЙНСИСТЕМ" (далі -

відповідач) на користь Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Миколайовича (далі - позивач) інфляційні втрати у сумі 924,87 грн., 3% річних у сумі 194,48 грн. за договором про надання юридичних послуг №21/08 від 21.08.2019 та відшкодування збитків у сумі 309,50 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивач звертався до суду із позовом про стягнення основої суми боргу за договором №21/08 про надання юридичних послуг від 21.08.2019 та 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму боргу у період з 18.11.2019 до 15.12.2020, рішенням суду від 26.02.2021 у справі №910/20109/20 позовні вимоги задоволено частково, рішення суду було виконано відповідачем 12.03.2021.

Разом з тим, позивач зазначає, що з моменту подання вказаного позову у справі №910/20109/20 та до моменту оплати відповідачем суми боргу (з 15.12.2020 по 12.03.2021) відбулося знецінення гривні, що стало приводом для звернення до суду із окремим позовом про стягнення з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних за період з 15.12.2020 по 12.03.2021 нараховані за невиконання зобов`язання за договором №21/08 про надання юридичних послуг від 21.08.2019 на суму боргу 28600 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки понесені при здійсненні листування з останнім.

Вказану позовну заяву судом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач повністю заперечив проти вимог позову, відповідач вважає, що позивач намагається повторно отримати кошти по тим зобов`язанням, які розглядалися в межах справи №910/20109/20.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

21.08.2019 між Фізичною особою-підприємцем Гаврилюком Вадимом Миколайовичем (виконавцем за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОДИЗАЙНСИСТЕМ" (замовником) був укладений договір №21/08 про надання юридичних послуг (далі - Договір) в порядку та на умовах якого замовник дає завдання (запити), а виконавець зобов`язується відповідно до завдання замовника надати йому за плату юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

На підтвердження факту отримання виконавцем замовнику юридичних послуг (правової допомоги) відповідно до умов цього Договору між сторонами було 15.11.2019 підписано Акт №1 здачі-приймання виконаних (наданих послуг) на суму 35000 грн.

Відповідачем було частково оплачено надані послуги за цим актом у сумі 6400 грн.

Вищевказані обставини встановлені Господарським судом міста Києва в межах справи №910/20109/20 у рішенні від 26.02.2021, крім того судом було прийнято вказаний Акт №1 в якості належного доказу надання послуг та здійснення розрахунків між сторонами, у т.ч. за оцінкою наданих позивачем документів на підтвердження факту надання цих послуг.

У своєму рішенні № 910/20109/20 від 26.02.2021 Господарський суд міста Києва стягнув з відповідача на користь позивача 28600 грн. основного боргу (за Актом №1), 4079,06 грн. пені за період з 18.11.2019 по 18.05.2020, нарахованої на суму 35000 грн., 1124,38 грн. 3% річних та 1346,70 грн. інфляційних втрат за період з 18.11.2019 по 15.12.2020, розрахунок яких здійснено за період з 18.11.2019 по 03.12.2020 на суму 35000 грн. боргу та за період з 04.12.2020 по 15.12.2020 на суму 28600 грн. боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Господарський суд міста Києва № 910/20109/20 від 26.02.2021 набрало законної сили 23.03.2021 та було виконано відповідачем 12.03.2021, що останнім не заперечується.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені обставини у рішенні №910/20109/20 та той факт, що відповідачем у період з 15.12.2020 по 12.03.2021 не було погашено суму боргу у розмірі 28600 грн. згідно Акту №1 до договору №21/08 про надання юридичних послуг, позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на цю суму боргу у період з 15.12.2020 по 12.03.2021.

А тому твердження відповідача, що позивачем повторно заявляються до стягнення кошти, які були стягнуті в межах справи №910/20109/20 судом відхиляються.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 924,87 грн. інфляційних втрат суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість визначених сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі 194,48 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

Що ж стосується заявлених позивачем до стягнення збитків у сумі 309,50 грн., то суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що ним у період з 01.10.2020 по 06.04.2021 були понесені витрати на послуги пошти (листування з відповідачем) з метою примусити відповідача належним чином виконати свої зобов`язання за Договором №21/08 про надання юридичних послуг від 21.08.2019.

На підтвердження відповідних витрат позивачем до позову долучені відповідні копії описів вкладення у цінний лист та чеки про оплату поштових послуг.

Свої понесені витрати на поштове листування з відповідачем позивач кваліфікує як збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Однак таке твердження позивача є помилковим, оскільки понесені ним витрати на поштове листування по суті не є збитками, а є судовими витратами.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК Украни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Надані позивачем докази щодо його витрат на листування підтверджують факт здійснення позивачем процесуальних дій для підготовки справи до розгляду шляхом направлення відповідачу претензій та досудових вимог та для розгляду справи по суті під час направлення позовної заяви, пояснень та інших документів в межах справи №910/20109/20, що фактично є судовими витратами у вказаній справі, а тому підстави для їх стягнення з відповідача у межах справи №910/7759/21 відсутні.

Разом з тим, витрати понесені позивачем на поштові послуги, що стосуються саме розгляду цього спору є направлення останнім на адресу відповідача двох претензій від 06.04.2021 на суму 26 грн. та 17 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 924,87 грн. інфляційних втрат, 194,48 грн. 3% річних та 43 грн. понесених витрат на поштові відправлення, у задоволенні 266,50 грн. витрат суд відмовляє.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 118, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОДИЗАЙНСИСТЕМ" (02021, м.Київ, вул. Вербицького, буд. 30А, оф. 3, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Вадима Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 194 (сто дев`яносто чотири) грн. 48 коп 3% річних, 924 (дев`ятсот двадцять чотири) грн. 87 коп інфляційних втрат, 43 (сорок три) грн. витрат пов`язаних з розглядом справи та 1846 (одну тисячу вісімсот сорок шість) грн. 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків