ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

28 вересня 2021 року м. ХарківСправа № 922/3319/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гадірову Туралу Рафіг огли

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Ткачука О.В. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №22029 від 20.09.2021) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж)
про стягнення 49321,98 грн
за участю представників:

від заявника - Ткачук О.В.

від стягувача - не з`явився;

від боржника - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2019 у справі №922/3319/19 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А, ) - 49321,98 грн. заборгованості та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

27.02.2020 р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2019 та ухвали Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А, ) - 49321,98 грн. заборгованості та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2020 задоволено заяву ТОВ "Інтерпідшипник" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 922/3319/19. Замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А, ) у справі №922/3319/19 його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" (04070, м. Київ, вул. Набережно- Хрещатицька, буд.15-17/18, ).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2021 задоволено заяву арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "Парттрейнд" Ткачука О.В. про перегляд ухвали господарського суду Харківської області від 21.05.2020 у справі №922/3319/19 про заміну сторони у виконавчому провадженні за нововиявленими обставинами. Ухвалу господарського суду Харківської області від 21.05.2020 року у справі №922/3319/19 про заміну сторони у виконавчому провадженні скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Інтерпідшипник" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, а саме, щодо заміни стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ТОВ "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А, ) у справі №922/3319/19 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд.15-17/18, ), щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.02.2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Інтерпідшипник" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А, ) 49321,98 грн. заборгованості та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

20.09.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Ткачука О.В. зареєстровано заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №22029), в якій заявник просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Харківської області від 27.02.2020 по справі №922/3319/19 на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. та ухвали Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд.15-17/18, ) 49321,98 грн. заборгованості та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 21.05.2020 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Ткачука О.В. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №22029 від 20.09.2021) призначено в судовому засіданні на 28.09.2021 о 12:30.

Заявник в судове засідання з`явився та підтримав подану заяву про визнання наказу господарського суду Харківської області від 27.02.2020 таким, що не підлягає виконанню, яку просив задовольнити.

Представники стягувача та боржника в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ГПК України, суд розглядає заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

"Розумність" строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі "G. B. проти Франції"), тощо. Отже, поняття "розумний строк" є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Оскільки судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуального строку, суд вважає за можливе розглянути заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подану заяву, заслухавши позицію присутнього у судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви, про що зазначає наступне.

Згідно статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад судочинства є, обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Вказана норма кореспондується зі змістом статті 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Положеннями частини 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказ є виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною 2 вищевказаної статті, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України визначають можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

В обґрунтування наявності підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню заявником вказано, що оскільки господарським судом Харківської області скасовано ухвалу від 21.05.2021 у справі №922/3319/19 про заміну сторони у виконавчому провадженні та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Інтерпідшипник" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, то наказ господарського суду Харківської області від 27.02.2020 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Однак суд зауважує, що зазначена в обґрунтування поданої заяви підстава визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не узгоджується із приписами чинного законодавства, відповідно до яких підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню поділяються на дві групи:

- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

- процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12.10.2018, у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, вичерпними підставами для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, є: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням ним або іншою особою; інші причини.

Під помилковістю видання наказу розуміється видача виконавчого документу в наслідок помилки суду.

Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Під іншими причинами слід розуміти відсутність правових підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника (стягнення, зобов`язання вчинити ті чи інші дії або утриматися від вчинення тощо), наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.

Така правова позиція викладена у пункті 3.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2020 було видано наказ на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2019 та ухвали Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020, що набрало законної сили у відповідності до положень статті 241 ГПК України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997).

У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) Європейський Суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Отже, помилка суду у видачі зазначеного наказу відсутня. При цьому, рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2019 у справі №922/3319/19 є чинним та таким, що набрало законної сили та в силу положень статті 129-1 Конституції України і статті 326 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковим до виконання, а тому безпідставне визнання наказу, виданого на чинне і обов`язкове до виконання рішення суду є недопустимим та суперечитиме наведеним законодавчим приписам.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що супровідним листом вих. №4108 від 22.06.2020 на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження №62299708 від 22.06.2020 та наказ господарського суду Харківської області від 27.02.2020 по справі №922/3319/19 на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2019 та ухвали Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 (т.с. I, а.с. 182-184).

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.06.2020 вбачається, що рішення згідно з виконавчим документом від 27.02.2020 у справі №922/3319/19 фактично виконано в повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Витязь" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" (04070, м. Київ, вул. Набережно- Хрещатицька, буд.15-17/18, ) 49321,98 грн. заборгованості та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

З огляду на вказане, доводи заявника щодо того, що виконання наказу боржником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпідшипник" не виключає можливості визнання його таким, що не підлягає виконанню не свідчать про наявність безумовних правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та зводяться до довільного тлумачення наведених вище законодавчих положень та переоцінки обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доводам заявника, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Ткачука О.В. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №22029 від 20.09.2021) в зв`язку з юридичною та фактичною необґрунтованістю, а також відсутністю фактів, які свідчать про наявність вичерпного переліку законодавчо закріплених підстав для визнання наказу господарського суду Харківської області від 27.02.2020 р. у справі №922/3319/19 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 233, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Парттрейнд" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Ткачука О.В. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №22029 від 20.09.2021) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 256, 257 та п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 29.09.2021 р.

Суддя Г.І. Сальнікова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.