ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2021 р. Справа № 924/445/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Шевчук І.А., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера"

до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод"

про стягнення 170000 грн. основного боргу, 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

У засіданні 15.09.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" про стягнення 170000 грн. основного боргу, 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних на підставі рішення господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17 та ухвали господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі № 4/3-Б-10.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує, зокрема таке. В ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі № 4/3-Б-10 було постановлено: затвердити реєстр вимог кредиторів та визнати, що вимоги кредиторів до боржника - Державного підприємства «Маниковецький спиртовий завод» (відповідач) складають загалом суму 4997781,71 грн., в тому числі неустойка (штрафи, пені) 319917,28 грн., а саме : ТОВ „Компанія„Церера" (позивач) на суму 3844321,50 грн. Також, як зазначив позивач, за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. по справі №924/164/17 було вирішено стягнути з державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" 106786,70 грн., 1601,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішенням, зокрема встановлено: ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011р. у справі № 4/3-Б-10 затверджено мирову угоду, укладену 11.02.2011р. між державним підприємством "Маниковецький спиртовий завод" (боржник) та кредиторами боржника - кредитори, що визнані такими відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10.

Також припинено процедуру розпорядження майном боржника, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, провадження у справі №4/3-Б -10 припинено.

Згідно з п. 3.1 мирової угоди вона є домовленістю між боржником та кредиторами стосовно порядку і умов погашення боргів боржника.

Зокрема, заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги, що затверджені ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі № 4/3-Б-10 від 07.06.2010p., становить 4071038,37 грн., в тому числі перед ТОВ "Компанія "Церера" 3844321,51 грн. за умовами затвердженої мирової угоди сума щомісячного платежу, який відповідач повинен здійснювати на користь ТОВ "Компанія "Церера" після закінчення 44-місячного строку з дня затвердження мирової угоди, становить 53393,35 грн. Тому, за період, за який заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за мировою угодою (з 04.12.2014р. по 04.02.2015р..), відповідач повинен був сплатити на користь позивача 106786,70 грн. (2 місяці по 53393,35 грн.).

Тобто, як стверджує позивач, як за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17, так і за ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі №4/3-Б-10 встановлено борг відповідача на користь позивача на суму 3844321,51 грн.

З огляду на те, що підприємство не отримувало відповідного наказу на примусове виконання рішення суду за вищенаведеною ухвалою від 07.06.2010р. по справі №4/3-Б-10 про стягнення з відповідача боргу у розмірі 3844321,51 грн., тому в кінці березня 2021р. до Господарського суду Хмельницької області було подано відповідну заяву про примусове стягнення 3844321,51 грн.

Крім того, як вказує позивач, 31.03.2021р. ухвалою Господарського суду Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10, ТОВ "Компанія "Церера" було відмовлено в отриманні відповідного судового наказу, оскільки це не передбачено законодавством в справах про банкрутство.

Таким чином, як стверджує позивач, за змістом усіх вказаних вище судових рішень, у відповідача перед позивачем існує борг, сума якого складає 3844321,51 грн., у тому числі і 106786,70 грн. за рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р.

З огляду на те, що за вказаним вище судовим рішенням від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17 наказ на примусове стягнення видавався лише на суму 106786,70 грн., то загальна сума, на яку наказ на примусове виконання не видавався, буде складати 3737534,81 грн.

При цьому, позивач зауважив, що з урахуванням того, що сума 3737534,81 грн. є грошовим зобов`язанням, яке не виконується вже на протязі більш ніж 10 років, у позивача додатково існує, передбачена діючим законодавством можливість нарахування на вказану суму інфляційних втрат та 3% річних за останні 3 роки.

Відповідно ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.04.2021р. по справі № 924/399/21, у зв`язку з неможливістю видати судовий наказ, ТОВ "Компанія "Церера" має намір стягнути з відповідача частину боргу в рамках позовного провадження, що стало підставою для подання цього позову.

Таким чином, як вважає позивач, у разі задоволення цієї позовної заяви та видачею судового наказу про примусове стягнення частини суми боргу, залишок суми боргу відповідача перед позивачем, на яку наказ про примусове стягнення ще не видавався складає 3567534,81 грн.

Також, як зазначив позивач, у зв`язку із скрутним матеріальним станом ТОВ "Компанія "Церера" та відсутності можливості сплати судового збору, при стягнені з відповідача повної суми боргу 3844321,51 грн., встановленого судовими рішеннями, позивачем було прийнято рішення стягувати з відповідача борг поступово, частинами по 170000 грн.

Таким чином, у цій заяві, в якості часткового стягнення боргу відповідача перед позивачем, загальна сума якого складає 3844321,51 грн., позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача частину боргу (170000 грн. основного боргу), а також 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

У запереченні на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, поданому 16.08.2021р. відзначено, що згідно із п. 4.5.1 мирової угоди заборгованість ДП «Маниковецький спиртовий завод» перед ТОВ «Компанія «Церера» становить 57844 321,51 грн.

При цьому, позивач посилається на положення ст. 258 ЦК України та ч.ч. 1, 4 cm. 32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956р.

Також, позивач звертає увагу на те, що за змістом позову по цій справі вказувалося : «Згідно ухвали Господарського суду Хмельницької області від 12.05.2010р. по справі № 4/3-Б-10 розпорядником майна було визнано та внесено до реєстру вимог кредиторів борг ДП «Маниковецький спиртовий завод» перед ТОВ «Компанія «Церера» у розмірі 3844321,50 грн., а не 57844321,51 грн., як то було вказано в заяві відповідачем. При цьому, позивачем зазначено, що ТОВ «Компанія «Церера» за увесь період своєї діяльності ніколи не надавала послуг з перевезенням вантажу, а визнана як судом та відповідачем ще у 2010 році, заборгованість виникла внаслідок постачання зерна на Державне підприємство «Маниковецький спиртовий завод». Наявність означеної заборгованості підтверджена також і рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. у справі № 924/164/17, де було частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" про спонукання до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення 106787,30 грн. та стягнуто з Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" 106786,70 грн. та 1601,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що з моменту відкриття провадження у справі № 4/3-Б-10 (2010 рік) про визнання банкрутом Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", коли заборгованість відповідача до позивача вже була визнана, та до 23.07.2019р., коли за ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі № 4/3-Б-10 провадження по справі про банкрутства було закрите, спосіб та режим погашення означеної заборгованості визначався виключно з урахуванням особливостей законодавства України в процедурах банкрутства.

Таким чином, як стверджує позивач, лише з 23.07.2019р. у позивача виникло право на стягнення заборгованості з відповідача, поза процедурою банкрутства, на підставах положень Цивільного та Господарського кодексів України, що визначено в нормативному обгрунтуванні позову по цій справі, який було подано в межах загального строку позовної давності, що визначено діючим законодавством України терміном в 3 роки.

Враховуючи вищевикладе, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

У заяві про застосування строків позовної давності, поданій 27.08.2021р., представник відповідача просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача, посилаючись на положення ст. 256 ЦК України, враховуючи, що правовідносини, на які посилається позивач, мали місце 19.04.2017р. (дата прийняття рішення суду), а позовна заява подана в травні 2017 року, вказує на те, що строк позовної давності сплинув, в зв`язку з чим даний позов не може бути задоволено. При цьому, зазначено, що строк позовної давності сплинув 19.04.2020р.

У заяві, поданій 05.08.2021р. представник відповідача просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заяви представник відповідача, посилаючись на положення ст. 256, ст. 258 ЦК України та ч.ч. 1, 4 ст. 32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, враховуючи, що правовідносини, на які посилається позивач, мали місце 04.04.2011р. (дата затвердження мирової угоди), строк сплати боргу 44 місяці з дня затвердження мирової угоди, а позовна заява подана в травні 2021р., зазначив, що строк позовної давності сплинув, в зв`язку із чим даний позов не може бути задоволено. При цьому, вказує на те, що строк позовної давності сплинув в 2017 році.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі № 4/3-Б-10 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі до Державного підприємства «Маниковецький спиртовий завод про визнання банкрутом ухвалив, зокрема: затвердити реєстр вимог кредиторів (додаток № 1 на 1-му аркуші), який є невід`ємною частиною даної ухвали та визнати, що вимоги кредиторів до боржника - Державного підприємства Маниковецький спиртовий завод , с.Маниківці Деражнянського району Хмельницької області, вул. Кірова, 17, складають загалом суму 4997781,71 грн. (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто сім тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 71 коп.), в тому числі неустойка (штрафи, пені) 319917,28 грн. (триста дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот сімнадцять гривень 28 коп.), а саме : 1. ТОВ „Компанія „Церера на суму 3844321,50 грн., з яких 3844321,50 грн. відноситься до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (вимоги кредиторів, не забезпечені заставою); 2.Деражнянський районний центр зайнятості на суму 39353,09 грн., з яких 39353,09 грн. відноситься до другої черги задоволення вимог кредиторів (зобов`язання по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню); 3. ВД ХОВ Фонду соціального страхування з ТВП на суму 8407,91 грн. відноситься до другої черги задоволення вимог кредиторів (зобов`язання по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4. УПФУ в Деражнянському районі на суму 875502,69 грн., з яких 555585,41 грн. відноситься до другої черги задоволення вимог кредиторів (зобов`язання по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню), 280372,09 грн. та 39545,19 грн. - відноситься до шостої черги задоволення вимог кредиторів (неустойка (штраф,пеня) відповідно; 5. ТОВ „Співдружність-2005 на суму 26705,80 грн., відноситься до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (вимоги кредиторів, не забезпечені заставою); 6. ПП „ЛФСтартрейд-М на суму 79833,29 грн. відноситься до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (вимоги кредиторів, не забезпечені заставою); 7. ОСОБА_1 на суму 3479,65 грн.. відноситься до другої черги задоволення вимог кредиторів (заборгованість працівниками підприємства); 8. СПД Грабар М.С. на суму 89071,78 грн. відноситься до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (вимоги кредиторів, не забезпечені заставою); 9. ТОВ „Котломонтаж на суму 30681,20 грн. відноситься до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (вимоги кредиторів, не забезпечені заставою).

04.04.2011р. ухвалою господарського суду Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі до Державного підприємства Маниковецький спиртовий завод про визнання банкрутом постановлено: затвердити мирову угоду від 11.02.2011р. з додатком №1 графіком погашення кредиторської заборгованості вимог першої черги, укладеної між боржником - Державним підприємством Маниковецький спиртовий завод в особі директора Папуги Олександра Дмитровича, який діє на підставі статуту та кредиторами боржника, що визнані такими у відповідності до ухвали господарського суду Хмельницької області у справі № 4/3-Б-10, в особі голови комітету кредиторів боржника - представника ТОВ Компанія Церера, Ільчишена Андрія Валерійовича за дорученням від 23.06.2010р., який діє на підставі п. 5 ст. 35 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та протоколу засідання комітету кредиторів від 09.08.2010р. та погоджена начальником Деражнянського відділення Хмельницької МДПІ; припинити процедуру розпорядження майном Державного підприємства Маниковецький спиртовий завод; введений ухвалою господарського суду області від 11.01.2010р. мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборону власнику майна боржника або уповноваженому ним органу вчиняти дії щодо реорганізації чи ліквідації юридичної особи боржника скасувати; провадження у справі №4/3-Б-10 припинити.

Згідно з п. 3.1 мирової угоди вона є домовленістю між боржником та кредиторами стосовно порядку і умов погашення боргів боржника.

Зокрема, заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги, що затверджені ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі № 4/3-Б-10 від 07.06.2010 р., становить 4071038,37 грн., в тому числі перед ТОВ "Компанія "Церера" 3844321,51 грн. (п. 4.5.1 мирової угоди).

За умовами п. 4.5.2 мирової угоди заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги підлягає розстроченню у сплаті строком на 72 місяці через 44 місяці з дня затвердження мирової угоди господарським судом Хмельницької області. Боржник зобов`язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно в сумі 56 542,05 грн. (останній 72 місяць 56 552,82 грн.) шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки кредиторів у рівних частинах та пропорційно до суми вимог кожного кредитора, зокрема ТОВ "Компанія "Церера" 53393,35 грн. (останній 72 місяць 53393,65 грн.).

У зв`язку із невиконанням умов мирової угоди стосовно ТОВ "Компанія Церера", останнє звернулося до суду із позовом про спонукання відповідача до часткового виконання мирової угоди від 11.02.2011р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011р. у справі №4/3-Б-10 про визнання банкрутом, щодо окремого кредитора - ТОВ "Церера" шляхом стягнення з відповідача 106787,30 грн.

19.04.2017р. господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення по справі № 924/164/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" про спонукання до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення 106787,30 грн., відповідно до якого ухвалено: позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера", м. Київ до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", с. Маниківці Деражнянського району Хмельницької області про спонукання до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення 106787,30 грн. задовольнити частково. Стягнути з державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", Хмельницька область, Деражнянський район, с. Маниківці, вул. Кірова, буд. 17 (код 00374918) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера", м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 18, оф. 34 (код 33344160) 106786,70 грн. (сто шість тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 70 коп.), 1601,80 грн. (одну тисячу шістсот одну гривню 80 коп.) витрат зі сплати судового збору.

07.11.2017р. господарським судом Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 постановлено ухвалу, якою, зокрема, провадження у справі № 4/3-Б-10 поновлено; ухвалою від 12.12.2017р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод".

23.07.2019р. господарським судом Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі про визнання банкрутом Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" постановлено ухвалу, відповідно до якої постановлено, зокрема: клопотання арбітражного керуючого розпорядника майна Ковиньової О.Ю. (вх. №05-06/294/19 від 29.05.2019р.) про припинення провадження у справі №4/3-Б-10 про банкрутство Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", затвердження звіту розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди (вих.№02-03/94 від 15.04.2019р.) за період з 12.12.2017р. по 27.05.2019р. на загальну суму 134134 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Ковиньової О.Ю. 134134 грн. грошової винагороди за період з 12.12.2017р. по 27.05.2019р. з видачею відповідного наказу задовольнити; провадження у справі №4/3-Б-10 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі про визнання банкрутом Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" закрити; затвердити звіт розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди (вих. №02-03/94 від 15.04.2019р.) за період з 12.12.2017р. по 27.05.2019р. на загальну суму 134134 грн.

31.03.2021р. господарським судом Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі про банкрутство Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" (розгляд заяви ТОВ "Компанія "Церера" м. Київ (вх. № 05-22/2824/21 від 29.03.2021р.) про видачу судового наказу про стягнення з ДП "Маниковецький спиртовий завод" заборгованості в сумі 3844321,50 грн.) постановлено: у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" (вх. № 05-22/2824/21 від 29.03.2021р.) про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера" заборгованості у розмірі 3844321,50 грн. - відмовити.

19.04.2021р. господарським судом Хмельницької області постановлено ухвалу по справі № 924/399/21 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Церера" до Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" про видачу судового наказу про стягнення 170000 грн. основного боргу, 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних, відповідно до якої постановлено: відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Церера" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" 170000 грн. основного боргу, 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних та 227 грн. судового збору.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Приписами ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на зазначене та відповідно до ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України затверджена судом мирова угода є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2011р. ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10 затверджено мирову угоду від 11.02.2011р., укладену між боржником - державним підприємством "Маниковецький спиртовий завод" та кредиторами боржника, які визнані такими у відповідності до ухвали господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10, та погоджену начальником Деражнянського відділення Хмельницької МДПІ.

За умовами мирової угоди від 11.02.2011р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011р. у справі №4/3-Б-10, визнана сума вимог ТОВ "Компанія "Церера" в розмірі 3844321,51грн. підлягала розстроченню у сплаті строком на 72 місяці через 44 місяці з дня затвердження мирової угоди господарським судом Хмельницької області. Боржник зобов`язаний здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки кредиторів у рівних частинах та пропорційно до суми вимог кожного кредитора, зокрема, ТОВ "Компанія "Церера" 53393,35 грн. (останній 72 місяць 53393,65 грн. (п. 4.5.2 мирової угоди).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час затвердження мирової угоди ухвалою суду від 04.04.2011 р.) у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Зазначені вимоги до виконавчого документа містяться і у ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі № 4/3-Б-10 не містить усіх даних, що мають зазначатись у виконавчому документі відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, у вказаній ухвалі не зазначені: місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи стягувача, дата набрання законної сили ухвалою суду та строк пред`явлення її до виконання. Також вищевказана ухвала не скріплена гербовою печаткою; вищенаведене свідчить, що вказана ухвала господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10, якою затверджено мирову угоду, не має статусу виконавчого документа.

Як встановлено судом, в якості часткового стягнення боргу відповідача перед позивачем, загальна сума якого складає 3844321,51 грн., позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача частину боргу (170000 грн. основного боргу), а також нараховані на цю суму 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних, враховуючи зміст ухвали господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі № 4/3-Б-10 та рішення господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17.

При цьому, позивач зауважив, що за рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17, так і за ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.06.2010р. по справі №4/3-Б-10 встановлено борг відповідача на користь позивача на суму 3844321,51 грн.

Також позивач зазначив, що за вказаним вище судовим рішенням від 19.04.2017р. по справі № 924/164/17 наказ на примусове стягнення видавався лише на суму 106786,70 грн., тому загальна сума, на яку наказ на примусове виконання не видавався, буде складати 3737534,81 грн. Крім того, позивач зауважив, що з урахуванням того, що сума 3737534,81 грн. є грошовим зобов`язанням, яке не виконується вже на протязі більш ніж 10 років, у позивача додатково існує, передбачена діючим законодавством можливість нарахування на вказану суму інфляційних втрат та 3% річних за останні 3 роки.

Водночас, відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Судом відзначається, що згідно зі ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідно до частини 1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас, відповідно до частини 1 ст.263 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом.

Як встановлено судом, за умовами п. 4.5.2 мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011р. по справі № 4/3-Б-10, заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги підлягає розстроченню у сплаті строком на 72 місяці через 44 місяці з дня затвердження мирової угоди господарським судом Хмельницької області. Боржник зобов`язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно в сумі 56 542,05 грн. (останній 72 місяць 56 552,82 грн.) шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки кредиторів у рівних частинах та пропорційно до суми вимог кожного кредитора, зокрема ТОВ "Компанія "Церера" 53393,35 грн. (останній 72 місяць 53393,65 грн.).

Разом з тим, 07.11.2017р. господарським судом Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 постановлено ухвалу, якою, зокрема, провадження у справі № 4/3-Б-10 поновлено; ухвалою від 12.12.2017р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод".

23.07.2019р. господарським судом Хмельницької області по справі № 4/3-Б-10 провадження у справі №4/3-Б-10 про визнання банкрутом Державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод" закрито.

За таких обставин, за відсутності визначення позивачем конкретного періоду, за який підлягає стягненню 170000 грн. основного боргу (в якості часткового стягнення боргу відповідача перед позивачем, загальна сума якого визначена позивачем у 3844321,51 грн.), є неможливим встановлення тієї обставини, чи підлягає застосуванню строк позовної давності до даних правовідносин (з урахуванням можливості зупинення його перебігу відповідно до частини 1 ст.263 Цивільного кодексу України та вищевказаних ухвал суду).

Крім того, відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); відтак, сплив позовної давності щодо основної заборгованості засвідчував би, що позовна давність спливла також до вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат як додаткової вимоги.

Таким чином, за відсутності визначення позивачем конкретного періоду, за який підлягає стягненню 170000 грн. основного боргу, суд позбавлений можливості встановити, чи підлягає застосуванню строк позовної давності до даних правовідносин як стосовно стягнення 170000 грн. основного боргу, так і щодо стягнення нарахованих на цю суму 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних.

Як передбачено ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на зміст матеріалів справи, оскільки, за відсутності визначення позивачем конкретного періоду, за який підлягає стягненню 170000 грн. основного боргу, суд позбавлений можливості встановити, чи підлягає застосуванню строк позовної давності до даних правовідносин як стосовно стягнення 170000 грн. основного боргу, так і щодо стягнення нарахованих на цю суму 32300 грн. інфляційних втрат, 15300 грн. 3% річних, суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні, тому у позові слід відмовити.

Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення 170000 грн. чи іншої частини основного боргу (з визначенням конкретного періоду, за який підлягає стягненню основний борг) та інших передбачених законом додаткових вимог.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України та перебування судді у відпустці) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 30.09.2021р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) складено 30.09.2021р.

Суддя М.В. Смаровоз