ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2452/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач", м.Харків
до Державної установи "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", м.Харків
про стягнення 504831,25 грн
за участю представників:

позивача - Блинда О.М. (довіреність №130 від 04.02.2021 року);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Мегагаз Постач" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державної установи "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (до 11.06.21 - Державна установа «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про бездоговірне стягнення 504831,25 грн., з яких заборгованість за поставлений природний газ у січні-квітні 2021 року в сумі 483112,43 грн., 17332,05 грн. інфляційні, 4386,77 грн. 3% річних..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі №922/2452/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.07.2021 року.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року відкладено підготовче засідання на 10.08.2021 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у ТОВ Оператор газотранспортної системи України:

- інформацію про суб`єкта господарювання, який здійснював постачання природного газу Державній установі "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (ЕІС-код 56ХS00012DP9000P) у січні, лютому, березні та квітні 2021 року;

- інформацію про обсяги постачання природного газу суб`єктом господарювання, який здійснював постачання природного газу Державній установі "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (ЕІС-код 56ХS00012DP9000P) у січні, лютому, березні та квітні 2021 року за кожний місяць окремо.

До суду надані наступні документи:

- відзив відповідача про відмову в позові, та в якому просить розглядати справу без його участі (а.с.52-59; вх.№16592 від 15.07.21);

- витребувані судом документи від ТОВ "Оператор ГТС України" (а.с.129-139; вх.№18515 від 09.08.21).

Надані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

30.07.2021 року відповідач надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№17844), в задоволенні якого ухвалою суду від 10.08.21 відмовлено.

Ухвалою суду від 10.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 26.08.2021 року, яке протокольною ухвалою суду було відкладено на 21.09.2021 року.

У судовому засіданні 21.09.2021 року представник позивача позов підтримував.

Відповідач не з`явився, у відзиві просив розглядати справу без його участі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

20.01.2020 року між ТОВ "Мегагаз Постач" (позивач, постачальник) та Державною установою "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (до 11.06.21 - Державна установа «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України») (відповідач, споживач) було укладено договори на постачання природного газу №200120201 (для об`єктів відповідача у м.Харкові) та №200120202 (для об`єктів відповідача у Харківській області), строк дії яких сплив 31.12.2020 року.

Позивач продовжив постачання газу відповідачу на бездоговірній основі на підставі актів приймання-передачі.

У січні-квітні 2021 року постачання природного газу на об`єкти відповідача здійснювало ТОВ "МЕГАГАЗ ПОСТАЧ» за відсутності договору.

За результатами постачання природного газу у січні 2021 році Постачальником було сформовано акти приймання-передачі №113 та №137. Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № 113 у січні 2021 року Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 49,96298 тис. куб. м на суму 439561,31грн. разом з ПДВ.

Згідно з актом приймання-передачі №137 у січні 2021 року Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 0,03329 тис. куб. м на суму 292,87 грн. разом з ПДВ. За передані обсяги природного газу у січні 2021 року Споживач не розрахувався з Постачальником.

Листом за вих.№146 від 11.02.2021 року Постачальник направив Споживачеві акти приймання-передачі природного газу за його фактичне споживання у січні 2021 року №113 та №137 за відсутності договорів та відповідні рахунки на оплату спожитого у січні 2021 року природного газу, з вимогою їх належного оформлення з боку Споживача, які були отримані останнім 17.02.2021 року. Зазначені вище акти приймання-передачі Споживачем підписані не були.

При розрахунку вартості природного газу позивачем використано прейскурант НАК "НАФТОГАЗ України" щодо постачання природного газу споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, відповідно до якого ціна природного газу з ПДВ за січень 2021 року становить 8797,74 грн. за 1000 куб.м.

Таким чином, заборгованість Споживача перед Постачальником за поставлений природний газ у січні 2021 року за відсутності договору складає 439854,18 грн. разом з ПДВ.

За постачання природного газу у лютому 2021 року Постачальником було сформовано акти приймання-передачі №261 та № 262. Так, Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 0,03537 тис.куб.м. на суму 290,36 грн. разом з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі №261.

Відповідно до акту приймання-передачі №262 у лютому 2021 року Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 5,21014 тис.куб.м. на суму 42772,02 грн. разом з ПДВ. За передані обсяги природного газу у лютому 2021 року Споживач не розрахувався з Постачальником.

Листами за вих.№239 та №240 від 10.03.2021 року Постачальник направив Споживачеві акти приймання-передачі природного газу за його фактичне споживання у лютому 2021 року №261 та №262 за відсутності договорів, відповідні рахунки на оплату спожитого у лютому 2021 року природного газу та вимогу оплатити заборгованість, що виникла, протягом 7 днів з дня отримання даних листів, які були вручені Споживачеві 17.03.2021 року.

При розрахунку вартості природного газу використано прейскурант НАК "НАФТОГАЗ України" щодо постачання природного газу споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, відповідно до якого ціна природного газу з ПДВ за лютий 2021 року становить 8209,38 грн. за 1000 куб. м.

Таким чином, заборгованість Споживача перед Постачальником за поставлений природний газ у лютому 2021 року за відсутності договору складає 43062,38 грн. разом з ПДВ.

У березні 2021 року Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 0,02061 тис.куб.м. на суму 155,32 грн., разом з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі №512. За даний обсяг природного газу Споживач не розрахувався з Постачальником.

14 квітня 2021 року Споживачу було направлено лист вих. № 416 від 12.04.2021 року разом з актом приймання-передачі №512 та відповідними рахунками на оплату з вимогою сплатити борг протягом 7 днів з дня отримання даного листа кошти за березень 2021 року, що були отримані Споживачем 22 квітня 2021 року.

При розрахунку вартості природного газу використано прейскурант НАК "НАФТОГАЗ України" щодо постачання природного газу споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, відповідно до якого ціна природного газу з ПДВ за березень 2021 року становить 7 535,724 грн. за 1000 куб. м.

Таким чином, заборгованість Споживача перед Постачальником за поставлений природний газ у березні 2021 року за відсутності договору складає 155,32 грн. разом з ПДВ.

У квітні 2021 року Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ в обсязі 0,001518 тис.куб.м на суму 40,55 грн., що підтверджується актом приймання-передачі № 703.

13 травня 2021 року ТОВ «МЕГАГАЗ ПОСТАЧ» направило лист вих. № 557 від 13.05.2021 року разом з актом приймання-передачі №703 та рахунком на оплату з вимогою сплатити протягом 7 днів з дня отримання даного листа кошти за квітень 2021 року, що були отримання Споживачем 19 травня 2021 року.

При розрахунку вартості природного газу використано прейскурант НАК "НАФТОГАЗ України" щодо постачання природного газу споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, відповідно до якого ціна природного газу з ПДВ за квітень 2021 року становить 7827,432 грн. за 1000 куб. м.

Таким чином, заборгованість Споживача перед Постачальником за поставлений природний газ у квітні 2021 року за відсутності договору складає 40,55грн. разом з ПДВ.

ТОВ "Оператор ГТС України" (а.с.129-139; вх.№18515 від 09.08.21) надав пояснення про наступне: "Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493 (далі - Кодекс ГТС), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

Для кодування використовується ЕІС-код.

На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту ЕІС-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці.

Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Вищенаведене обумовлює відсутність в інформаційній платформі назв споживачів, а ідентифікація здійснюється виключно по ЕІС-коду, тому інформація надається щодо даних по споживачу з ЕІС-кодом 56XS00012DP9000P без можливості підтвердження його назви.

Також зазначаю, що в інформаційній платформі споживача з ЕІС-кодом 56XS00012DP9000P відображено як споживача, приєднаного до мереж двох окремих операторів газорозподільних систем, у зв`язку з цим, інформація надається щодо газопостачання об`єктів споживача з ЕІС-кодом 56XS00012DP9000P в обох газорозподільних системах.

Отже, в межах компетенції ТОВ «Оператор TTC України» надає інформацію у формі додатків щодо:

- закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XS00012DP9000P в Реєстрі споживачів постачальників (Додаток 1);

- остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00012DP9000P за січень, лютий, березень та квітень 2021 (Додатки 2,3,4,5).".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на Положення глави 83 ЦК України.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідач заперечував проти застосування до спірних правовідносин цих положень глави 83 ЦК України, зазначав, що не підписував акти приймання передачі газу за спірний період, що на його думку є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд не погоджується з цими твердженнями сторін з огляду на наступне.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України). При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.202, ст.205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України також визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Згідно з ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Водночас відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №761/41071/19 (провадження №61-2192св20) саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявляється до стягнення з відповідача заборгованість за поставлений природний газ на бездоговірній основі. Враховуючи вищенаведене та зважаючи на правову природу спірних правовідносин суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки газу шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а саме, шляхом складання актів приймання-передачі щодо постачання позивачем природного газу та його приймання без заперечень відповідачем.

Так, згідно з ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем направлялися на адресу відповідача листи з актами приймання-передачі природного газу з січня по квітень 2021 року, з рахунками на їх оплату, та вимогою підписати та повернути акти, та провести оплату протягом 7 днів.

Відповідач отримав всі вказані листи, що підтверджується матеріалами справи, але відповіді на них не надав, акти не підписав, борг не сплатив.

Згідно з ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх не чекаючи пред`явлення їм вимоги чи звернення до суду.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Поставка газу позивачем відповідачу у спірний період підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданою ТОВ «Оператор ГTC України» інформацією щодо постачання газу відповідачу у спірний період саме ТОВ "Мегагаз Постач".

Відповідач заперечує щодо постачання газу позивачем у спірний період, але, до суду не надано доказів в обґрунтування заперечень: листування з позивачем щодо заперечень на отримані акти приймання-передачі газу, щодо припинення постачання газу позивачем, щодо іншого постачальника, тощо.

Отже, надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог у своїй сукупності, в т.ч. інформація, витребувана у ТОВ "ОГТСУ", є більш вірогідними, ніж заперечення відповідача.

Помилково обрана позивачем норма законодавства (положення ст.1212 ЦК України) не є підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду щодо уникнення судами зайвого формалізму, та головним завданням судової системи щодо поновлення порушених прав.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів неотримання від позивача газу у спірний період чи оплати за поставлений природний газ не надав, суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у січні, лютому, березні, квітні 2021 року у розмірі 483112,43 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі в цій частині.

Щодо 3% річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 17332,05 грн., 3% річних у розмірі 4386,77 грн.

Перевіривши періоди нарахування та відповідні розрахунки, суд приходить до висновку про їх вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України. Отже, позовні вимоги в частині їх стягнення підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст.11, 530, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України; ст.193 Господарського кодексу України; ст.ст.73, 74, 76-80, 86, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (адреса: 61070, м.Харків, Помірки; ; р/р IBAN: UA0084223) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (адреса: 61022, м.Харків, вул.Сумська, 39, офіс 125; ; р/р IBAN: НОМЕР_1 в АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629) заборгованість за поставлений природний газ у січні, лютому, березні, квітні 2021 року в сумі 483112,43 грн., інфляційні втрати в розмірі 17332,05 грн., 3% річних у розмірі 4386,77 грн., 7572,47 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" вересня 2021 р.

Суддя К.В. Аріт