РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2021Справа № 917/484/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В. розглянувши

матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" (04050, місто Київ, вулиця Артема, будинок 60), Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛІОС», про визнання договору про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007, укладений 15.10.2007 припиненим у зв`язку з належним виконанням,

Представники сторін:

від позивача: Кумейська Н.С., Панченко О.О.;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: Олійник А.О.

В С Т А Н О В И В:

29.04.2021 року з Господарського суду Полтавської області на адресу Господарського суду міста Києва надійшла за підсудністю позовна заява фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про визнання договору про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007, укладеного 15.10.2007, припиненим у зв`язку з належним виконанням та передана 30.04.2021 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд визнати Договір про відновлювальну кредитну лінію № К-134-2007, укладений 15 жовтня 2007 року між Фізичною особою - підприємцем Кумейською Н.С. та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», припиненим у зв`язку з належним виконанням.

У зв`язку з державними вихідними ухвала виноситься у перший робочий день.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 позовну заяву фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 05.05.2021 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 відкрито провадження у справі № 917/484/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.07.21.

Представником позивача 04.06.2021 подано клопотання про участь у судовому засіданні 01.07.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon та передано судді Демидову В.О. 07.06.2021 року.

Ухвалою суду від 08.06.2021 у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

14.06.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 01.07.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon.

Ухвалою суду від 15.06.2021 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

29.06.2021 представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 1 від 14.06.2021.

30.06.2021 від представника відповідача АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив у позові відмовити в повному обсязі з підстав, що позовна заява подана до неналежного відповідача. Так за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів №UKR-2019-03 від 14/08/2019 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» було укладено договір про відступлення права вимоги від 02.10.2019 року, а також договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 02.10.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 819, зокрема, й щодо спірного договору, а тому належним відповідачем має бути ТОВ «Фінансова компанія «Геліос».

30.06.2021 від представника позивача через електронну пошту суду надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі, а також 05.07.2021 представником позивача повторно через канцелярію суду було направлено клопотання про залучення співвідповідача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛІОС" (код ЄДРПУО 42322556, Україна, 04052, місто Київ, вул. Нижній Вал (Подільський р-н), будинок 7-9).

У зв`язку з перебуванням судді Демидова В.О. на лікарняному у період з 01.07.2021 по 05.07.2021, судове засідання, призначене на 01.07.2021 не відбулось, відтак ухвалою суду від 06.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №917/484/21 на 30 днів, підготовче засідання у справі №917/484/21 призначено на 15.07.21.

12.07.2021 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку (направлено 08.07.2021) від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 15.07.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon.

Ухвалою суду від 14.07.2021 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.21 було залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛІОС" в якості відповідача-2, надано строк для подання відзиву на позовну заяву та відкладено підготовче засідання у справі № 917/484/21 на 12.08.21.

20.07.2021 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку (направлено 16.07.2021) від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 12.08.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon.

Ухвалою суду від 21.07.2021 задоволено клопотання представника фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

30.07.21 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив надати додатковий строк для подання додаткових доказів по справі до початку розгляду справи по суті. Зазначає, що позичальником додано до позовної заяви роздруківки з особового рахунку, але вони не засвідчені банком, тому не є належним та допустимим доказом у справі. Позивачем до позовної заяви додано копії платіжних доручень, що підтверджують часткову оплату кредитної заборгованості, проте сума в цих платіжних дорученнях суттєво відрізняється від сум, які повинна сплачувати Кумейська Н.С. відповідно до Графіку погашення заборгованості. Позивач в односторонньому порядку припинила погашення заборгованості у грудні 2012 року, проте рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 з неї стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 1 324 589,82 грн, яке на час розгляду цієї справи не виконано. Таким чином відсутні підстави для визнання її зобов`язань за договором про відновлювальну кредитну лінію № К-134-2007 від 15 жовтня 2007 року припиненими.

04.08.2021 позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що надані нею роздруківки з особового рахунку є належними доказами. Крім того, згідно висновку експерта №1 від 14.06.2021 у неї відсутня заборгованість за кредитним договором № К-134-2007 від 15.10.2007, зазначає, що вона отримала кредит в сумі 1 651 883,45 грн, і не отримувала кредит в сумі 91 485,00 дол. США,

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 02.09.2021. Задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні 02.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon.

19.08.2021 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 02.09.2021 в режимі відеоконференції та на всі інші судові засідання у справі № 917/484/21 за допомогою програмного забезпечення EasyCon.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2021 клопотання представника фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни про участь у судовому засіданні 02.09.21 та на всі інші судові засідання у справі №917/484/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon задоволено.

31.08.2021 відповідач-2 ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи, а самеґ6 копії меморіальних ордерів щодо видачі кредитних коштів та погашення кредитної заборгованості; копії виписок по рахункам ФОП Кумейська Н.С.

02.09.2021 відповідач-1 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав до суду додаткові пояснення у справі щодо розміру заборгованості позивача.

В судовому засіданні 02.09.2021 оголошено перерву до 23.09.2021.

13.09.2021 представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив не приймати до розгляду документи, подані ТОВ «ГЕЛІОС» в якості додатків до заяви про долучення документів від 26.08.2021. Посилався на те, що відповідачем-2 не подано письмової заяви про неможливість подання доказів у вигляді меморіальних ордерів та банківських виписок з повідомленням причин неможливості подання їх разом із відзивом на позов. Також зазначав, що меморіальні ордери не можуть вважатися первинним бухгалтерським документом та належним і допустимим доказом по справі, оскільки не містять усіх обов`язкових реквізитів, передбачених законодавством.

21.09.2021 від представника ТОВ «ГЕЛІОС» через канцелярію суду надійшли пояснення на клопотання ФОП Кумейська Н.С. відповідно до якого просив відмовити в позовних вимогах у повному обсязі.

За приписами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, враховуючи наведені приписи статті 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач зобов`язаний подати суду усі необхідні докази разом з відзивом на позовну заяву, або ж обґрунтувати неможливість їх подання.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом

За приписами ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Суд звертає увагу, що відповідач не навів причини, з яких докази не могли бути подані разом з поданням відзиву на позовну заяву, а також і не надав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем-2 пропущено встановлений Законом строк для подання доказів та не надано обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів, а тому суд з урахуванням приписів ч.8 ст. 80, ст. 118 ГПК України не приймає до розгляду подані 31.08.2021 відповідачем-2 документи в якості додатків до заяви про долучення документів від 26.08.2021.

У судове засідання 23.09.2021 з`явились представники позивача та відповідачів, надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 23.09.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

15.10.2007 між Фізичною особою-підприємцем Кумейською Нелею Степанівною та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 600 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту з кінцевим строком погашення 15.10.2012, та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 19% річних, а за користування кредитними коштами з моменту, зазначеного у пп. б п. 3.1 договору, сплатити проценти у підвищеному розмірі.

В подальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до договору про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007 від 15.10.2007, зокрема, від 11.03.2008, від 05.05.2008, від 10.10.2008, від 14.01.2010, від 20.12.2010.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору (зі змінами та доповненнями) банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 685 387,39 грн, а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок невідновлювальної кредитної лінії грошові кошти згідно з Графіком зниження ліміту невідновлювальної кредитної лінії (додаток №1) з кінцевим строком погашення до 15.10.2013 і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору.

Відповідно до п. 2.4 договору позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти банку згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №1) з кінцевим строком погашення в строк, що вказаний в п. 1.1 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок.

Згідно з п. 2.5 кредитного договору позичальник сплачує банку комісійні винагороди.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:

А) 21% річних за період з дня надання до терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору;

Б) у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №1) 31,5% річних від суми невиконаного своєчасно зобовязання за кредитом згідно з вищевказаним графіком за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;

С) 31,5% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 3.3 договору визначено, що розрахунок процентів здійснюється за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Розрахунок процентів здійснюється виходячи з 365 днів в році (366 днів у високосному році) в місяці - за календарем.

Відповідно до п. 3.4 договору нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 01 по 15 числа поточного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами.

Також, 11.03.2008 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і Кумейською Нелею Степанівною укладено договір іпотеки №І-134-2008 з урахуванням договору про внесення змін до договору іпотеки від 05.05.2008, як забезпечення повернення кредитних коштів, виданих за договором про відновлювану кредитну лінію № К-134-2008 від 15.10.2007 та усіх додаткових договорів до нього на суму 1 677 000,00 грн.

05.07.2011 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Кумейською Нелею Степанівною (поручитель) та ФОП Кумейська Неля Степанівна (боржник) укладено договір поруки №ІІ-134/2-2007/1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань по кредитному договору № К-134-2007 від 15.10.2007, згідно з яким боржнику надано кредит у розмірі 1 677 000,00 грн зі сплатою 21,0% річних у гривні та 16,0% річних у доларах США.

Згідно акта від 18.01.2010 звірки залишків заборгованості за кредитним договором №К-134-2007 від 15.10.2007, позичальник отримав за кредитним договором 1 677 000,00 грн, станом на 01.01.2010 позичальником повернуто 510 284,30 грн, залишок основної заборгованості станом на 01.01.2010 становить 1 166 715,70 грн, з яких прострочено 21 615,70 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказує, що на даний час нею сплачено за договором про відновлювальну кредитну лінію № К-134-2007 кошти в сумі 2 791 611,04 грн, що підтверджується розрахунком та платіжними дорученнями, меморіальними ордерами, банківськими виписками. Вважає, що договір про відновлювальну кредитну лінію № К-134-2007 від 15.10.2007 є припиненим у зв`язку з належним виконанням.

Згідно висновку експерта Полтавського бюро судово-економічної експертизи та аудиту №1 від 14.06.2021, наданого позивачем, фізичною особою-підприємцем Кумейська Неля Степанівна згідно кредитного договору № К-134-2007 від 15.10.2007 та додатковими угодами отримано кредит в розмірі 1 651 883,45 грн. Розрахунок суми заборгованості по кредитному договору №К-134-2007 від 15.10.2007, що підлягає до сплати боржником ФОП Кумейська Неля Степанівна за період з 15.10.2007 по 31.12.2012 (який подано з позовною заявою до Господарського суду м. Києва по справі №917/484/21) документально та розрахунково підтверджується. Заборгованість по кредитному договору № К-134-2007 від 15.10.2007 відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 у справі № 541/1227/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Кумейської Нелі Степанівни , фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни, Миргородського підприємства технічної інвентаризації та експертизи «Інвентаризатор» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № К-134-2007, стягнуто з Кумейської Н.С. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 324 589 грн 82 коп. заборгованості за кредитним договором, із яких: 885 962 грн 42 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 362 488 грн 85 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 76 138 грн 55 коп. - пеня. Стягнуто з Кумейської Н.С. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в розмірі 3 628 грн 42 коп.

Вказане рішення суду не виконано, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Скрипник В.Л.

02.10.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до додатку №1 до якого, відповідач-2 отримав право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором у розмірі: залишок по тілу кредиту - 885 962,42 грн., залишок по відсоткам - 1 849 618,43 грн., залишок по пені та штрафу - 3 434 997,25 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач-2 зазначає, що останні оплати за кредитним договором були здійснені позивачем 06.12.2012, в подальшому позивач в односторонньому порядку припинив виконувати свої зобовязання за кредитним договором, тому заборгованість за кредитним договором не погашена, припинення зобовязання не можливе у зв`язку з його невиконанням.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільного права або інтересу може бути визнання права.

Суд відзначає, що позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається іншою особою. Тобто, метою звернення до суду з позовом про визнання права є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права і запобігання дій з боку третіх осіб, які можуть перешкоджати його здійсненню. До прав, які підлягають судовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Положеннями ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Нормами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1-2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При тому, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18).

Згідно ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тотожні за змістом положення містяться і у Господарському кодексі України. Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1-2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 203 ГК України встановлено, що господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2007 між Фізичною особою-підприємцем Кумейською Нелею Степанівною та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007, відповідно до п.1.1 кредитного договору (зі змінами та доповненнями) банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 685 387,39 грн, а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок невідновлювальної кредитної лінії грошові кошти згідно з Графіком зниження ліміту невідновлювальної кредитної лінії (додаток №1) з кінцевим строком погашення до 15.10.2013 і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява Кумейської Н.С. на ім`я ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 20.10.2012, відповідно до якої остання зазначає, що фактично отримала від банку кредит в сумі 1 651 883,45 грн., станом на 10.11.2012 виплачено тіло кредиту у розмірі 1 355 509,46 грн, відсотки - 1 256 318,12 грн, сплачено на купівлю та продаж доларів США - 538 195,99 грн. Зазначає, що вона припиняє з 10.11.2012 виплати і просить завершити договірні умови вищевказаного кредитного договору, припинити дії по її розрахунках з банком, зняти заборону на предмет іпотеки та припинити її дію.

Таким чином, позивач зазначає, що отримала кредит у розмірі 1 651 883,45 грн., проте станом на 10.11.2012 виплатила тіло кредиту у розмірі 1 355 509,46 грн.

Тобто тіло кредиту не було повністю погашено позивачем.

Сторонами не заперечується, що останній платіж за вказаним кредитним договором позивач здійснила 06.12.2012.

Згідно висновку експерта Полтавського бюро судово-економічної експертизи та аудиту №1 від 14.06.2021, наданого позивачем, фізичною особою-підприємцем Кумейська Неля Степанівна згідно кредитного договору № К-134-2007 від 15.10.2007 та додатковими угодами отримано кредит в розмірі 1 651 883,45 грн. Розрахунок суми заборгованості по кредитному договору №К-134-2007 від 15.10.2007, що підлягає до сплати боржником ФОП Кумейська Неля Степанівна за період з 15.10.2007 по 31.12.2012 (який подано з позовною заявою до Господарського суду м. Києва по справі №917/484/21) документально та розрахунково підтверджується. Заборгованість по кредитному договору № К-134-2007 від 15.10.2007 відсутня.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 у справі № 541/1227/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Кумейської Нелі Степанівни , фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни, Миргородського підприємства технічної інвентаризації та експертизи «Інвентаризатор» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № К-134-2007, стягнуто з Кумейської Н.С. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 324 589 грн 82 коп. заборгованості за кредитним договором, із яких: 885 962 грн 42 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 362 488 грн 85 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 76 138 грн 55 коп. - пеня. Стягнуто з Кумейської Н.С. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в розмірі 3 628 грн 42 коп.

Вказане рішення суду не виконано, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Скрипник В.Л.

Отже, станом на час розгляду цієї справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває рішення апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 у справі № 541/1227/14-ц, яким з Кумейської Н.С. стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № К-134-2007.

Стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

У вказаному висновку суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Таким чином, у разі коли судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Судовими рішеннями фактично тільки фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, наявність таких рішень не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Крім того, 02.10.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до додатку №1 до якого, відповідач-2 отримав право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором у розмірі: залишок по тілу кредиту - 885 962,42 грн., залишок по відсоткам - 1 849 618,43 грн., залишок по пені та штрафу - 3 434 997,25 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем в матеріали справи не надано належних, достатніх та допустимих доказів в порядку статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували припинення договору про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007 у зв`язку з його належним виконанням.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову фізичної особи-підприємця Кумейської Нелі Степанівни до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛІОС», про визнання договору про відновлювальну кредитну лінію №К-134-2007 від 15.10.2007 припиненим у зв`язку з належним виконанням.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021

Суддя В.О. Демидов