РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/10277/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Г. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи №910/10277/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯБУД" (прос. Визволителів, буд. 3, м. Київ, 02660)

До Фізичної особи-підприємця Мотриченко Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 )

Про стягнення 139510,37 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯБУД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Мотриченко Ольги Дмитрівни (далі - відповідач) про стягнення боргу в розмірі 139510, 37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збереження відповідачем коштів позивача набутих без достатньої правової підстави (помилково перерахованих). У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача 139510, 37 грн, з яких 125000, 00 грн безпідставно набутих грошових коштів, 11975, 00 грн інфляційних збитків та 2535, 37 грн - 3 % річних. Також позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, належні фізичній особі - підприємцю Мотриченко Ользі Дмитрівні, що знаходяться на її банківському рахунку, в межах суми стягнення - 139510,37 грн боргу та 3405, 00 грн судового збору.

05.07.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯБУД" про забезпечення позову у справі № 910/10277/21.

06.07.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі. Розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд запропонував відповідачеві подати відзив на позовну заяву впродовж 15 днів з дня вручення ухвали та позивачу впродовж 15 днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

Конверт, направлений на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій, повернувся на адресу суду з приміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". Разом з тим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.07.2021 року була доступна у відритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень з 08.07.2021.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши всі наявні документи у матеріалах справи № 910/10277/21, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно та безпосередньо оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯБУД» (надалі - позивач) 10.06.2021 використовуючи систему «Клієнт-Банк» АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснювало перекази грошових коштів з власного банківського рахунку на рахунки контрагентів.

Втім, за платіжними дорученнями №№338, 340, 342, 346 кошти були зараховані на помилково вказаний в платіжних дорученнях рахунок неналежного отримувача, а саме на рахунок ФОП Мотриченко Ольги Дмитрівни (надалі - відповідач). Зокрема:

- за платіжним дорученням № 338 на суму 35 496, 00 грн, отримувачем значиться ТОВ «ТД «Королівський СОКІЛ», призначення платежу: «оплата за цемент згідно рах. №590 від 14.05.2020»;

- за платіжним дорученням №340 на суму 80 494, 08 грн, отримувачем значить ТОВ «МАРТ ГРУП», призначення платежу: «оплата за цифри і букви згідно рах. №316 від 05.06.2020»;

- за платіжним дорученням №342 на суму 32 300, 00 грн, отримувачем значиться ТОВ «СМАРТ БУД ПЛЮС», призначення платежу: «оплата за пісок згідно рах. №200604-23 від 04.06, рах. № НОМЕР_1 від 01.06.2020»;

- за платіжним дорученням №346 на суму 22 520, 00 грн, отримувачем значиться ТОВ «ОЩАДЕНЕРГОБУД», призначення платежу: «оплата за цемент згідно рах. №590 від 14.05.2020».

Позивач стверджує, що грошові кошти були призначені для розрахунків позивача за договорами з вище означеними контрагентами, в підтвердження чого подано відповідні видаткові накладні та виставлені рахунки-фактури на оплату на підтвердження договірних відносин з такими контрагентами. Після виконання банком платіжних доручень №№338, 340, 342, 346 з банківського рахунку позивача здійснено списання коштів та зараховано на рахунок неналежного отримувача - відповідача, в сукупному розмірі 170 810, 08 грн.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем не укладались жодні господарські договори та між сторонами спору відсутні будь-які інші домовленості на виконання яких позивач повинен був здійснювати відповідну оплату.

Також, позивач стверджує, що ним пред`являлась вимога відповідачеві про повернення помилково сплачених коштів, однак копію самої вимоги та доказів на підтвердження її надіслання позивачем не подано.

Відповідач в добровільному порядку повернув лише частину помилково сплачених коштів у розмірі 45 820, 00 грн та 11.08.2020 склав розписку, згідно якої зобов`язався повернути решту коштів у сумі 125 000, 00 грн протягом двох місяців до 11.10.2020, копія розписки долучена до позовної заяви.

Оскільки, відповідач в строк до 11.10.2020 не повернув грошові кошти, позивач керуючись статтею 1212 ЦК України просить стягнути з відповідача в судовому порядку 125 000, 00 грн набутих без достатньої правової підстави, а також 11 975, 00 грн інфляційних втрат, 2 535, 37 грн 3 % річних. Судові витрати покласти на відповідача.

2. Предмет позову.

Предметом позову єматеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України у загальному розмірі 139 510, 37 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Грошові кошти позивача були помилково перераховані на банківський рахунок відповідача за платіжними дорученнями №№338, 340, 342, 346 в сукупному розмірі 170 810, 08 грн;

(2) Договірні домовленості між позивачем та відповідачем відсутні;

(3) Відповідач повернув лише частину помилково перерахованих коштів у розмірі 45 820, 00 грн, решту коштів у розмірі 125 000, 00 грн повернуто не було;

(4) Відповідач, як неналежний отримувач грошових коштів, який набув їх без достатньої правової підстави на підставі статті 1212 ЦК України зобов`язаний повернути позивачеві решту грошових коштів у розмірі 125 000, 00 грн, а також сплатити позивачу 11 975, 00 грн інфляційних втрат та 2 535, 37 грн 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.07.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей з ЄДР, а саме: вул. Героїв Севастополя, буд. 29, кв. 77, м. Київ 61, 03061. Однак, поштовий конверт (відправлення №020) повернувся до Господарського суду міста Києва за закінченням терміну зберігання.

Згідно із ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі змісту пункту 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 ГПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі № 910/10277/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду з 08.07.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження строку для його поновлення до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок набуття відповідачем грошових коштів без достатньої правової підстави, як неналежний отримувач за платіжними дорученнями №№338, 340, 342, 346 від 10.06.2020.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи відсутні між сторонами справи договірні відносини та чи підтверджений, у зв`язку з цим, факт перерахування коштів неналежному отримувачу (відповідачу);

- чи відповідає заявлена сума до стягнення дійсній сумі грошових коштів, що повинна бути повернута відповідачем.

- чи настав строк повернення відповідачем грошових коштів у відповідності до приписів ЦК України та у зв`язку з цим, чи вірно визначений позивачем період нарахування інфляційних втрат та 3 % річних;

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Для застосування до спірних правовідносин у справі статті 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі договірних правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Так, суд, встановив, що платіжними дорученнями №№338, 340, 342, 346 від 10.06.2020 позивач перерахував на банківський рахунок№ НОМЕР_2 грошові кошти в сукупному розмірі 170 810, 08 грн.

З доданої до позовної заяви Виписки по особовому рахунку позивача за 10.06.2020 вбачається, що грошові кошти за платіжними дорученнями №№338, 340, 342, 346 були зараховані отримувачу з ідентифікаційним кодом: , згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що даний ідентифікаційний код належить відповідачу - ФОП Мотриченко О. Д.

З копій платіжних доручень №№338, 340, 342, 346 від 10.06.2020 вбачається, що отримувачами за такими платіжними дорученнями зазначаються ТОВ «ТД «Королівський СОКІЛ», ТОВ «МАРТ ГРУП», ТОВ «СМАРТ БУД ПЛЮС», ТОВ «ОЩАДЕНЕРГОБУД».

Крім того, наявні в матеріалах справи рахунки-фактури та видаткові накладні підтверджують наявність у позивача договірних відносин з означеними контрагентами, та те, що перерахунок коштів 10.06.2021 повинен був здійснюватися саме на виконання таких домовленостей. Втім, платіжні доручення містять відмінний від зазначених у рахунках-фактурах та видаткових накладних банківські рахунки, що мають належати отримувачам коштів, взамін цього платіжні доручення містять банківський рахунок № НОМЕР_2 , який належить ФОП Мотриченко О. Д., тобто відповідачеві.

В свою чергу, відповідач, доказів того, що між ним та позивачем існували договірні відносини та перерахунок коштів здійснювався саме на виконання таких домовленостей, до суду не подав. Крім того, відповідач, доводи позивача щодо часткового повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 45 820, 00 грн не спростував.

Згідно п. 1.23. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Аналогічне значиться і в п. 1.4. Інструкції про безготівкові рахунки в України в національній валюті, яка затвердження постановою Національного банку України від 21.04.2004 №22 з подальшими змінами, неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; помилкове списання/зарахування коштів - списання/зарахування коштів, унаслідок якого з вини банку або клієнта відбувається їх списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт помилковості переказів за платіжними дорученнями №№№338, 340, 342, 346 від 10.06.2020, в результаті чого були зараховані кошти позивача на банківський рахунок неналежного отримувача, яким є відповідач.

Відтак, на підставі вищевикладеного, з огляду на доведеність відсутності між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань, позовні вимоги позивача в частині повернення безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів у розмірі 125 000, 00 грн на підставі ст.1212 ЦК України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 11 975, 00 грн інфляційних втрат та 2 535, 37 грн 3 % річних, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

За прострочення виконання зобов`язання щодо повернення коштів позивачем нараховано інфляцію та 3 % річних за період з 11.10.2020 по 14.06.2021 на суму заборгованості - 125000, 00 грн.

Вказана сума та визначений борговий період обґрунтовано тим, що 11.08.2020 відповідачем було складено розписку, якою останній зобов`язувався повернути позивачеві помилково сплачені кошти до 11.10.2020 на решту не повернутої суми, що становить 125 000, 00 грн. Копія розписки додана до позовної заяви.

Проте, суд зазначає, що, позивачем не вірно визначено дату початку боргового періоду, який у відповідності до приписів статті 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, борговий період розпочав свій початок з 12.10.2020, а не з 11.10.2020.

Пунктом 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність про порушення грошових зобов`язань" господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За таких обставин, суд здійснивши власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС "Ліга:Закон" встановив, що дійсна сума інфляційних втрат за період з 12.10.2020 по 14.06.2021 становить 11 969, 00 грн, а 3 % річних - 2 525, 12 грн, а відтак, суд задовольняє вказані вимоги чсастково на суму інфляційних втрат та 3 % річних, що визначені судом.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Втім, згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, суд, у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача як на сторону, яка не повернула безпідставно отримані нею кошти, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯБУД" до Фізичної особи-підприємця Мотриченко Ольги Дмитрівни про стягнення 139 510, 37 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мотриченко Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯБУД" (прос. Визволителів, буд. 3, м. Київ, 02660; ідентифікаційний код: 43024543) 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів, 11 968 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп. - інфляційних втрат, 2 525 (дві тисячі п`ятсот двадцять д`ять) грн 12 (дванадцять) коп. - 3 % річних, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесячт) грн 00 коп. - судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6, 00 грн інфляційних втрат та 10, 25 грн 3 % річних - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ганна Бондаренко-Легких