ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.09.2021 Справа № 914/325/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., при секретарі судового засідання Зусько І.С., розглянув матеріали
заяви фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни, м.Львів
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/325/21
за позовом фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни, м.Львів
до відповідача Приватного підприємства Колорит, Львівська область, Жовківський район, смт.Куликів
про стягнення 139015,80 грн
за участю представників:
від заявника (позивача): не з`явився;
від відповідача: не з`явився
Обставини розгляду справи.
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала позовна заява фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни до Приватного підприємства «Колорит» про стягнення 139015,80 грн.
09.04.2021 р. від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат (вх.№8706), в якій він повідомив, що розмір судових витрат та підтверджуючі документи будуть подані позивачем до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням суду від 31.05.2021 р. у справі №914/325/21 позов задоволено частково.

03.06.2021 р. позивач подав заяву (вх.№2326/21), в якій повідомив про понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11500 грн та просив суд стягнути їх з відповідача.

Ухвалою від 08.06.2021 р. суд прийняв заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду, призначив її до розгляду в судовому засіданні на 01.07.2021 р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.06.2021 р.)

Ухвалою суду від 01.07.2021 р., занесеною до протоколу судового засідання від 01.07.2021 р., судове засідання з розгляду заяви відкладено на 09.08.2021 р.

В судове засідання з розгляду заяви 09.08.2021 р. сторони явку представників не забезпечили, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи в частині, яка стосується вирішення поданої заяви, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.02.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни до Приватного підприємства «Колорит» про стягнення 139015,80 грн.

У позовній заяві позивач зазначив, що сума судових витрат буде включати суму сплаченого судового збору та суму витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких буде уточнено в процесі розгляду справи.

Позовну заяву підписано представником позивача адвокатом Альховською С.В.

Поданими позивачем доказами понесення витрат на правничу допомогу підтверджується наступне.

30.11.2020 р. між Альховською Світланою В`ячеславівною (виконавець) і фізичною особою-підприємцем Булигою Вірою Іванівною (замовник) було укладено договір про правову допомогу.

Відповідно до п.1.1. цього договору, замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовникові правову допомогу в будь-яких судових справах, що стосуються прав та інтересів замовника, в тому числі у судовій справі за позовом фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни до Приватного підприємства «Колорит» про стягнення неустойки та пені.

Згідно з п.2.1. договору, за даним договором виконавець має права, зокрема, представляти інтереси замовника в усіх державних органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності; подавати документи, заяви, знайомитися з усіма документами, робити з них виписки, підписувати всі документи, необхідні для виконання даного договору, розписуватися у їх отриманні; усі надані процесуальним законодавством України як позивачу, відповідачу та третій особі, заявнику, скаржнику, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності; подавати заяви, позовні заяви, зустрічні позовні заяви, клопотання, відзиви, заперечення, апеляційні скарги чи будь-які інші документи тощо.

За умовами п.5.1. договору, підставою для оплати послуг виконавця є акт прийому-передачі наданих послуг.

Вартість послуг, що надаються виконавцем у вказаній справі визначається сторонами шляхом підписання окремого додатка до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п.5.2. договору).

Як встановлено у п.5.3. договору, оплата здійснюється замовником на підставі акта прийому-передачі виконаних робіт, підписаного сторонами.

До позовної заяви додано ордер на надання правничої (правової допомоги) ФО-П Булизі В.І., виданий Альховській С.В. на підставі договору від 30.11.2020 р.

30.11.2020 р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, яка визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги у судовій справі за позовом фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни до Приватного підприємства «Колорит» про стягнення неустойки та пені.

У п.2 додаткової угоди встановлено вартість послуг, зокрема: попередня консультація з вивченням документів 1500 грн; підготовка аналітичної довідки щодо судової практики в такій категорії справ 1500 грн; підготовка позовної заяви 4000 грн; підготовка клопотань та додаткових пояснень у справі 2000 грн; участь в одному судовому засіданні 2000 грн; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта у суді першої інстанції 5000 грн.

Сплата вказаних у п.2 послуг здійснюється після винесення рішення судом першої інстанції. У випадку апеляційного або касаційного оскарження рішення оплата вказаних послуг здійснюється після винесення судового рішення судом апеляційної або касаційної інстанції (п.3.1. додаткової угоди).

Як вказано у п.6.1. договору, правова допомога оплачується на підставі акту приймання-передачі наданої правової допомоги та звіту про обсяг наданої правової допомоги та вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги та звіту про обсяг наданої правової допомоги, які підписуються сторонами та скріплюються печатками (за наявності).

Адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги та звіт про обсяг наданої правової допомоги, в яких зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно де умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце), порядок та строки оплати гонорару (п.6.2. додаткової угоди).

Відповідно до звіту про обсяг виконання доручення ФО-П Булиги В.І. адвокатом Альховською С.В. (договір про надання правової допомоги від 30.11.2020 р.) за період з 30.11.2020 р. 31.05.2021 р., адвокатом Альховською С.В. були вчинені такі дії на виконання договору:

попередня консультація з вивченням документів (30.11.2020 р.) 1500грн;

підготовка позовної заяви (01.02.2021 р.) 4000 грн;

участь в судовому засіданні Господарського суду Львівської області (15.03.2021 р. і 13.05.2021 р.) по 2000 грн;

підготовка додаткових пояснень у справі 2000 грн.

Всього було вчинено дій на суму 11500 грн.

Аналогічний перелік та вартість послуг зазначено у акті наданих послуг №31/05/21 від 31.05.2021 р.

Звіт та акт підписані без зауважень ФО-П Булигою В.І. та адвокатом Альховською С.В.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.06.2021 р., ФО-П Булига В.І. сплатила Альховській С.В. 11500 грн вартості наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2021 р. у справі №914/325/21 позов задоволено частково, стягнено з Приватного підприємства «Колорит» на користь фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни 114444,00 грн неустойки та 1868,77 грн судового збору.

При прийнятті додаткового рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма ст.129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час розгляду справи зробив заяву про намір подати відповідні докази та подав такі докази з дотриманням вимог процесуального закону щодо строку їх подання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 згаданої статті).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 р. у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 р. у справі №5023/5587/12).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Договором про надання правової допомоги і додатковою угодою до нього, ФО-П Булига В.І. і адвокат Альховська С.В. узгодили фіксований розмір гонорару за кожну з наданих послуг.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

З врахуванням наведеного, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме вищезгадані умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Натомість положеннями п.2 ч.2 ст.126 Кодексу регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, тобто дослідження обставин оплати цих витрат не відіграє ключової ролі при вирішенні питання щодо їх розподілу. Вказана позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Зі змісту звіту і акту вбачається, що розмір та види правової допомоги в них повністю відповідають встановленим в договорі умовам.

При цьому фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання кожного з видів послуг, не підлягала зазначенню у зв`язку з тим, що сторонами було встановлено фіксований розмір винагороди адвоката, який не передбачає обчислення кількості такого часу.

Дослідивши зміст звіту, акту та матеріали справи, також можна встановити, що зазначена в ньому правова допомога дійсно була надана адвокатами, про що свідчить, зокрема, наявність в матеріалах справи поданих позивачем письмових документів, про надання послуг з підготовки яких зазначає заявник. Крім того з відповідного протоколів судового засідання вбачається присутність представника позивача в судових засіданнях у справі.

Суд вважає, що відповідач належним чином обгрунтував розмір витрат на професійну правничу допомогу та подав відповідні докази, на підставі яких може бути визначено розмір витрат з метою їх розподілу договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до нього, звіт та акт із зазначенням детального опису послуг та прибутковий касовий ордер про їх оплату позивачем, отже розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у справі дійсно може становити 11500 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може відступити від вказаного загального правила та не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На переконання суду, всі витрати на професійну правничу допомогу в сумі, розподілити які просить заявник, є пов`язаними з розглядом справи.

Варто зазначити, що п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» відносить до видів правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, правова допомога, яка надавалась, зокрема, у формі попередньої консультації розцінюється судом як така, що надавалась у справі №914/325/21.

Подібна правова позиція щодо пов`язаності витрат на такі види правової допомоги з розглядом справи висловлена Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц.

На думку суду, розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обгрунтованим поданими доказами та пропорційним до предмета спору.

При цьому поведінка сторін під час розгляду справи була однаково добросовісною, а про здійснення сторонами дій щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи суду невідомо.

Таким чином, при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу у даній справі суд не вбачає необхідності відступати від загального правила розподілу витрат.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 Кодексу).

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, а отже, у зв`язку з відсутністю клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, не вправі зробити це і у даній справі.

З огляду на те, що позивач в належному порядку обгрунтував розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката та подав відповідні докази, на підставі яких може бути визначено розмір витрат з метою їх розподілу, такі витрати (з врахуванням того, що позов задоволено частково) підлягають стягненню з відповідача в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 9467,31 грн.

Згідно з п.5 ч.1 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно, пунктом другим частини п`ятої статті 238 ГПК України, визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з ч.3 ст.233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 244 ГПК України встановлено вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з врахуванням всього викладеного, вимоги поданої заяви підлягають частковому задоволенню, а додаткове рішення ухваленню.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/325/21 задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Колорит», Львівська область, Жовківський район, смт. Куликів, вул.Шевченка, 65 (ідентифікаційний код 1528781) на користь фізичної особи-підприємця Булиги Віри Іванівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 9467,31 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти заяви відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 09.08.2021 р. підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 19.08.2021 р.

Суддя З.П. Гоменюк