номер провадження справи 32/117/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021 Справа № 908/2024/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Колодій Н. А., при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АРТВІК-УКРАЇНА (02095, м. Київ, вул. Княжний Затон, буд. 11, офіс 14)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

про стягнення 880068,29 грн.

за участю

представника позивача: не з`явився

представник відповідача: Нинюк Л.О., довіреність № 2803 від 02.09.2021

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю АРТВІК-УКРАЇНА з позовом про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 880068,29 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 позовні матеріали № 908/2024/21 передано на розгляд судді КолодійН.А.

Ухвалою суду від 27.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2024/21, присвоєно справі номер провадження 32/117/21.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 02.09.2021.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідач заперечив проти позову на підставах викладених у письмовому відзиві №28-23/19658 від 10.08.2021 (вх № 16729/08-08/21 від 12.08.2021), просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що відносно оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ, оскільки вимог про оплату частину вартості продукції у розмірі ПДВ відповідач не отримував та зобов`язання з сплати вартості продукції у розмірі ПДВ не настало, в зв`язку з чим, зобов`язання з оплати ПДВ не є простроченим. Включення до нарахування 3 % річних, втрат від інфляції заявлених позивачем сум податку на додану вартість є необґрунтованими.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.09.2021.

14.09.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме на комплексі Акорд.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

УСТАНОВИВ:

09.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю АРТВІК-УКРАЇНА (далі-позивач) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі- відповідач) укладено договір поставки товару № 607(1)19УК/53- 121-01-19-08859 (надалі договір), відповідно до умов якого позивач як постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а відповідач як покупець зобов`язався прийняти у власність та оплатити Контролер тиску РОС8 виробництва Beamex Oy, Фінляндія (надалі товар) на умовах та у порядку, що передбачені Договором.

Договір було укладено за результатами проведення процедури державних закупівель, ідентифікатор закупівлі: UA-2019-10-16-000130-a. Інформація про вказану процедуру, а також опублікований за її результатами Договір доступний за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-10-16-000130-a.

Позивач зазначив, що закупівлі відповідачем здійснюються на підставі його типової форми договору поставки товару, яка використовується у взаємовідносинах з контрагентами. Положеннями договору передбачено, що: - Розрахунок за товар, поставлений відповідно до п.1.1., здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника електронної податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2. Договору).

Зазначення у п. 3.2 договору, що оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ. В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її Покупцю, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку 45 календарних днів з дати поставки товару.

Позивач реєстрував податкові накладні на відвантажений товар за першою подією фактом відвантаження.

В електронному кабінеті платника податків, розміщеному на офіційному веб-порталі Державної податкової служби України (доступ за посиланням: https://cabinet.tax.gov.ua/) кожен платник податків має змогу відслідковувати в режимі реального часу всі зареєстровані на його користь податкові накладні.

З моменту реєстрації позивачем податкових накладних, відповідач має змогу їх відслідковувати та встановлювати факт їх реєстрації з метою формування у Відповідача податкового кредиту з ПДВ, як це передбачено чинним податковим законодавством.

Податковий кодекс не визначає іншого порядку обміну інформацією стосовно зареєстрованих податкових накладних, окрім як через засоби Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН). Отже, в момент реєстрації позивачем податкових накладних, відповідач отримує інформацію про факт такої реєстрації у встановленому законом порядку через ЄРПН і, більш того, завжди може перевірити факт реєстрації через свій електронний кабінет платника податків або через інші програмні продукти, якими відповідач користується для інформаційної взаємодії з ЄРПН. Тому, вважаємо, що з моменту реєстрації податкових накладних в ЄРПН відповідач є належним чином повідомленим про факт такої реєстрації саме в порядку інформаційної взаємодії з ЄРПН, як це встановлено чинним законодавством і вимагається в п. 3.2. договору

На виконання умов договору позивачем, на підставі рахунку-фактури № ЗАЕС-2612/19 від 26.12.2019, було поставлено та прийнято відповідачем товар на суму 762 460,80 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 23 від 26.12.2019.

На підставі вказаної поставки позивачем зареєстровано податкову накладну № 43 від 26.12.2019.

Строк оплати товару за вказаною накладною, в силу положень п. 3.2. договору, сплинув 09.02.2020.

Факт відсутності платежів ВП «ЗАЕС» на користь позивача в рахунок оплати за поставлений товар підтверджується довідкою від 29.06.2021 за вих. № 28.1, видана АТ «АЛЬФА-БАНК» (банківська установа, що здійснює банківське обслуговування позивача та у якій відкрито поточний рахунок, на який відповідач мав здійснити оплату поставленого товару згідно Договору та рахунку-фактури і видаткової накладної до договору).

Видаткову накладу з боку відповідача було підписано уповноваженою особою відповідача інженером УВТК ВП «ЗАЕС» Живогляд Наталією Іванівною на підставі довіреності № 3/424 від 21.12.2019.

Жодних претензій та зауважень до позивача щодо кількості, якості та порядку поставки товару у відповідача не було. Разом із товаром відповідач отримав від позивача повний пакет супровідних документів (зокрема рахунок-фактуру та документи, які підтверджують якість товару.

З метою досудового врегулювання спору з відповідачем, позивач неодноразово звертався до відповідача з: - листом за вих. № 2502/20 від 25.02.2020 р.; - листом за вих. № 0704/20 від 07.04.2020 р.; - листом за вих. № 2007/20 від 20.07.2020 р.; - листом за вих. № 1203/21 від 12.03.2021 р.; - листом за вих. № 3103/21 від 31.03.2021 р., у який просив у добровільному порядку погасити наявну за Договором заборгованість.

Матеріали справи містять претензію вих. № 15/04-21 від 19.04.2021 що надіслана відповідачу з вимогою перерахувати за користь позивача суму заборгованості за договором. Відповідь на вказану вище претензію матеріали справи не містять.

Позивач вказав на те, що сума несплаченої заборгованості відповідача за поставлену продукцію складає 762460 грн 80 коп., натомість відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань з оплати продукції, в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав своє зобов`язання, а саме, поставив відповідачу продукцію на загальну суму 762460 грн 64 коп. з ПДВ, що підтверджується двосторонньо підписаною видатковою накладною: № 23 від 26.12.2019 без заперечень та зауважень. Однак, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем продукції, згідно умов договору.

Відповідачем не заперечувався факт належної поставки позивачем продукції та факт її прийняття відповідачем.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що продукцію по договору не було оплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, в зв`язку з чим відповідачем порушено умови договору, а сума неоплаченої продукції склала 762460 грн. 80 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену продукцію в розмірі 762460 грн. 80 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за період з 10.02.2020 по 12.07.2021 суму 3 % річних в розмірі 32406 грн 21коп. та суму втрат від інфляції за період з лютого 2020 по червень 2021.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Надані розрахунки 3 % річних, втрат від інфляції перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що нарахування позивачем даних сум, у зв`язку з порушенням умов договору не суперечать нормам діючого законодавства України. Розрахунки виконані позивачем вірно. В зв`язку з чим, судом підлягає стягненню з відповідача за період з 10.02.2020 по 12.07.2021 суму 3 % річних в розмірі 32406 грн 21коп. та суму втрат від інфляції за період з лютого 2020 по червень 2021.

Що стосується заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд вважає такі твердження безпідставними для даного спору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та доведено позивачем, на виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку продукції на загальну суму 762460грн80коп. Претензій з боку відповідача жодних не було, продукція по кількості та якості була прийнята у повному обсязі. Необґрунтованим є також твердження відповідача щодо не доведення обставин порушення відповідачем умов Договору в частині виплати вартості продукції у розмірі ПДВ. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.3 Договору). Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме поставив товар відповідачу зі складанням передбачених договором документів, податкову накладну зареєстрував. Строк виконання зобов`язання з оплати продукції відповідно до умов Договору встановлений після реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН в установленому ПК України порядку та не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ. Відповідач продукцію прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами Договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки продукції. Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання позивач про застосування при винесенні рішення у даній справи в резолютивній частині судового рішення про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» 3 % річних положень ч. 10 ст. 238 ГПК України та зазначення в рішенні про стягнення цієї сум з 16.04.2021 до моменту виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що застосування вищезазначених положень є правом суду.

Також, відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги встановлений судом факт безпідставного невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань починаючи з березня 2021 року, суд задовольняє клопотання позивача та згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначає в резолютивній частині рішення про нарахування 3 % річних до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» (ідентифікаційний код ВП 19355964); 3 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» суми основного боргу за період: з 13.07.2021 і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АРТВІК-УКРАЇНА до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АРТВІК-УКРАЇНА (02095, м. Київ, вул. Княжний Затон, буд. 11, офіс 14, ЭДРПОУ 37905917) 762460 (сімсот шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят) грн 80 коп. суми основного боргу, 32406 (тридцять дві тисячі чотириста шість) грн 28 коп. 3 % річних, 85201 (вісімдесят п`ять тисяч двісті одна) грн 28 коп. інфляційних втрат, 13201 (тринадцять тисяч двісті одна) грн 03 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Застосувати ч. 10 ст. 238 ГПК України щодо нарахування 3% до моменту виконання цього рішення.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3 % річних, до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» (ідентифікаційний код ВП 19355964); 3 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» суми основного боргу за період: з 13.07.2021 і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти.

Повний текст рішення оформлено і підписано « 16» вересня 2021.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій