ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа№ 910/9404/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 17.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021

у справі №910/9404/20 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест - парк Клинці"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (третя особа - 1), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (третя особа - 2)

про стягнення 13 489 449,48 грн.

В судовому засіданні 17.06.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави заяви про відстрочку виконання рішення

24.12.2020 Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/9404/20 на один рік з моменту його ухвалення.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач вказує на те, що фінансування його діяльності здійснюється лише в межах кошторису, затвердженого регулятором, а ПАТ НЕК "Укренерго" неналежним чином виконуються обов`язки з перерахування коштів відповідачу з метою оплати вартості електричної енергії виробників за "зеленим" тарифом.

При цьому, на думку відповідача, утворення значної заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, пов`язане саме з неналежним виконанням ПАТ НЕК "Укренерго" своїх грошових зобов`язань, що свідчить про відсутність вини відповідача у невиконанні власних зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 у задоволенні заяви Державного підприємства " Гарантований покупець " про відстрочку виконання рішення у справі № 910/9404/20 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що в даному випадку відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у даній справі на один рік, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду у даній справі буде виконане.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся 08.02.2021 до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 у справі №910/9404/20 на один рік з моменту ухвалення рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом не враховано специфіку правовідносин, що врегульовані спеціальним законодавством, що визначають порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання гарантованим покупцем, а також визначають джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками електричної енергій за «зеленим» тарифом, в тому числі позивачем, як наслідок суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність виняткових обставин які є підставою для відстрочення виконання рішення;

- негайне виконання рішення може призвести до банкрутства Державного підприємства "Гарантований покупець", що в свою чергу призведе до колапсу на ринку електричної енергії, а також підвищення ціни електричної енергії для побутового споживача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу задовольнити, залишити без розгляду відзив на апеляційну скаргу представник позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 у справі №910/9404/20 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9404/20, на підставі яких винесено ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 (суддя Джарти В.В.) про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 до надходження вказаних матеріалів з Господарського суду міста Києва.

17.02.2021 матеріали справи №910/9404/20, на підставі яких винесено ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 (суддя Джарти В.В.) про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 поновлено Державному підприємству "Гарантований покупець" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 та призначено розгляд справи на 25.03.2021.

25.03.2021 розгляд справи №910/9404/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на лікарняному.

Після виходу судді Михальської Ю.Б. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 призначено на 20.05.2021.

19.05.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про зміну найменування учасника справи.

23.03.2021 через відділ документального забезпечення суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи за поданням 47 народних депутатів №3/332(20) від 17.07.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців першого-четвертого частини другої, частини третьої, частин шостої - дев`ятої, частин дванадцятої - двадцять другої, частини двадцять шостої, частин двадцять восьмої - тридцять третьої статті 9-1, положень статті 9-2 Закону України "Про альтернативні джерела енергії" від 20.02.2003 №555-ІV, положень частин другої, четвертої, пункту 3 частини дев`ятої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VІІІ.

20.05.2021 через відділ документального забезпечення суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 змінено найменування позивача у справі №910/9404/20 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-ЕНЕРДЖІ" ( ). на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест-парк Клинці" ( ).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 у задоволенні клопотання представника Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі №910/9404/20 - відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 у задоволенні клопотання представника Державного підприємства "Гарантований покупець" про залучення Кабінету Міністрів України до участі у справі №910/9404/20 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 розгляд справи №910/9404/20 відкладено на 17.06.2021.

Явка представників сторін

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.06.2021 апеляційну скаргу просив задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2020 у справі №910/9404/20 на один рік з моменту ухвалення рішення

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.06.2021 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представники третіх осіб в судове засідання апеляційної інстанції 17.06.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників третіх осіб обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

У липні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Р-ЕНЕРДЖІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/9404/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-ЕНЕРДЖІ" 33 590 282,54 грн. основного боргу, 769 233,06 грн. пені, 183 894,49 грн. 3 % річних, 944 730,27 грн. штрафу та 532 322,83 грн. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

До Господарського суду міста Києва 24.12.2020 надійшла заява від Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/9404/20 залишено без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач вказує на те, що фінансування його діяльності здійснюється лише в межах кошторису, затвердженого регулятором, а ПАТ НЕК "Укренерго" неналежним чином виконуються обов`язки з перерахування коштів відповідачу з метою оплати вартості електричної енергії виробників за "зеленим" тарифом.

При цьому, на думку відповідача, утворення значної заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, пов`язане саме з неналежним виконанням ПАТ НЕК "Укренерго" своїх грошових зобов`язань, що свідчить про відсутність вини відповідача у невиконанні власних зобов`язань.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд відзначає, що в даному випадку відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у даній справі на один рік, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду у даній справі буде виконане.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд відзначає, що долучені відповідачем до заяви докази не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду у даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання.

При цьому, обставини специфіки відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, а також відсутність вини ДП "Гарантований покупець" в простроченні виконанні обов`язку зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості оплати вартості придбаної електричної енергії, вже були враховані судом під час проголошення рішення суду у даній справі в частині зменшення заявленої неустойки за час затримки розрахунку.

Також твердження заявника про наявність боргу зі сторони ПАТ НЕК "Укренерго" не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Більш того, існування спору у справі Господарського суду міста Києва №910/16664/20 за позовом ДП "Гарантований покупець" до ПАТ НЕК "Укренерго" про стягнення боргу у розмірі 25 724 290 343,04 грн., не є гарантованим підтвердженням надходження грошових коштів на рахунки ДП "Гарантований покупець" з метою належного виконання рішення суду саме у даній справі по закінченню терміну відстрочки (тобто, протягом року з моменту винесення рішення).

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

В той же час, наразі відсутній будь-який нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань ДП "Гарантований покупець" перед позивачем, ніж передбачено договором.

Обов`язок держави полягає у захисті прав виробників "зеленої електроенергії", саме з метою забезпечення загальносуспільних інтересів та виконання гарантій держави щодо купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, і було створено Державне підприємство "Гарантований покупець", тому воно зобов`язано добросовісно і своєчасно здійснювати розрахунок з виробниками.

Судом також враховані майнові інтереси стягувача та взяті до уваги його письмові пояснення, в яких стягувач зазначив, що надання заявнику (боржнику) відстрочки виконання рішення суду може призвести до банкрутства товариства, оскільки єдиним джерелом фінансування господарської діяльності ТОВ "Інвест - парк Клинці" є грошові кошти, отримані від реалізації виробленої електричної енергії, які згідно умов укладеного договору має сплачувати на його користь ДП "Гарантований покупець".

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення суду у даній справі.

Щодо доводів апелянта, викладених у запереченнях на відзив на апеляційну скаргу, про зловживання процесуальними правами представником позивача у справі та застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, колегія суддів зазначає, що апелянтом не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного, у зв`язку з чим заявлене клопотання колегією суддів відхиляється як необґрунтоване.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірної по суті ухвали суду, при прийнятті якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення суду у даній справі, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства " Гарантований покупець " про відстрочку виконання рішення у справі № 910/9404/20.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 у справі №910/9404/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9404/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 23.09.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко