РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/9684/21
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "М ГАЗ ТРЕЙДІНГ"

до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури

про стягнення 905 751,33 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М Газ Трейдінг" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про стягнення 905751,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань з оплати отриманого газу.

Ухвалою суду від 22.06.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25.06.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 22.06.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/9420/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

23.07.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла копія позовної заяви з доданими до неї документами в паперовій формі.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 10.08.2021, що підтверджується написом на зворотному боці ухвали суду від 08.07.2021, здійсненого представником відповідача.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

26.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "М Газ Трейдінг" (постачальник) та Національною академією образотворчого мистецтва (споживач) було укладено договір № 2603 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 природний газ в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

В подальшому, сторони, підписавши додаткову угоду № 6 від 28.12.2020, визначили, що поставка природного газу здійснюватиметься і в 2021, в січні, в обсягах 55,0 тис куб. м.

В пункті 1.2 договору сторони визначили, що постачальник передає споживачу газ, шляхом надання номінацій та реномінацій в тому числі по місцях. Постачання газу для споживача здійснюється за наступними адресами: вул. Лук`янівська, 69-71, м. Київ (котельня); вул. Вознесенський узвіз, 20, м. Київ (котельня).

В додаткових угодах № 1 від 01.10.2020, № 2 від 05.10.2020, № 3 від 29.10.2020, № 6 від 28.12.2020, № 7 від 28.12.2020 вносились зміни до п. 1.2 договору - сторони обумовлювали орієнтовну кількість споживання газу по місячно у жовтні 2020-січні 2021.

Згідно п. 1.12, 1.13, 1.15, 1.16 договору приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформляється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Для складання актів приймання-передачі природного газу. Споживач до 5 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм розподіленого природного газу споживачу, складеного між споживачем та оператором ГРМ або оператором ГТС. Кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого у споживача комерційного вузла обліку та підтверджується оператором ГРМ та/або оператором ГТС та зазначається в інформаційній платформі. Споживач протягом 2 днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу, зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача. У разі невиконання обов`язку, передбаченого п. 1.13 даного договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів, інформації, яка складається та надається оператором ГТС та/або даних інформаційної платформи до врегулювання розбіжностей, згідно договору або в судовому порядку.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили вартість однієї тисячі кубічних метрів газу та додатково тариф на послуги з транспортування газу, загальну вартість договору.

В первинній редакції договору вартість 1000,0 куб м газу становить 2624,17 грн без ПДВ, тариф на транспортування - 124,16 грн без ПДВ, загальна вартість 1000,0 куб м. газу, включно з тарифом на транспортування та ПДВ складає 3298,00 грн. Загальна вартість договору складає 1286220,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 01.10.2020 сторони визначили вартість 1000,0 куб м газу становить 2886,59 грн без ПДВ, тариф на транспортування - 124,16 грн без ПДВ, загальна вартість 1000,0 куб м. газу, включно з тарифом на транспортування та ПДВ складає 3612,90 грн. Загальна вартість договору складає 1228094,65 грн.

В додатковій угоді № 2 від 05.10.2020 сторони обумовили вартість 1000,0 куб м газу становить 3175,25 грн без ПДВ, тариф на транспортування - 124,16 грн без ПДВ, загальна вартість 1000,0 куб м. газу, включно з тарифом на транспортування та ПДВ складає 3959,29 грн. Загальна вартість договору складає 1228059,69 грн

Додатковою угодою № 3 від 29.10.2020 сторони визначили вартість 1000,0 куб м газу становить 3492,77 грн без ПДВ, тариф на транспортування - 124,16 грн без ПДВ, загальна вартість 1000,0 куб м. газу, включно з тарифом на транспортування та ПДВ складає 4340,32 грн. Загальна вартість договору складає 1228059,69,65 грн.

В додатковій угоді № 6 від 28.12.2020 обумовлено загальну вартість договору - 1543464,00 грн.

Додатковою угодою № 7 від 28.12.2020 сторони визначили вартість 1000,0 куб м газу становить 3842,05 грн без ПДВ, тариф на транспортування - 124,16 грн без ПДВ, загальна вартість 1000,0 куб м. газу, включно з тарифом на транспортування та ПДВ складає 4774,34 грн. Загальна вартість договору складає 1655741,11 грн.

Додатковими угодами від 28.12.2020 № 8, 9 сторони обумовили загальну вартість 1000,00 куб м газу у розмірі 4340,32 грн з ПДВ та орієнтовний обсяг споживання у грудні 2020.

В додатковій угоді № 10 від 31.12.2020 обумовлено загальну вартість договору на 2020 рік - 599784,03 грн.

Згідно п. 2.2, 2.4 договору місячна вартість газу визначається, як добуток ціни газу, що визначена додатками до цього договору на кількість газу, реалізованого у відповідному місяці. Загальна вартість газу за цим договором визначається, як сума місячних вартостей газу. Зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного договору, погоджується сторонами до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки та не може бути змінена після даного терміну.

Відповідно до п. 3.1 договору споживач зобов`язаний сплати вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним (місяця поставки) газу.

В разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (п. 6.2 договору).

Згідно п. 9.1 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 28.12.2020 договір набирає чинності з дати укладення та діє до 31.01.2021 включно, незалежно від дати підписання, а в частині невиконання зобов`язань - до їх повного виконання.

На підставі вищезазначеного договору позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 604491,97 грн, в підтвердження чого, до матеріалів справи долучено акти здачі-приймання виконаних робіт (товарної продукції) № 538 від 20.11.2020 на суму 6172,32 грн за природний газ за період з 01.10.2020 - 31.10.2020; № 540 від 20.11.2020 на суму 8,60 грн за природний газ за період з 01.10.2020 - 31.10.2020; № 3 від 14.01.2021 на суму 184279,89 грн за природний газ за період з 01.12.2020 - 31.12.2020; № 2 від 14.01.2021 на суму 151566,42 грн за природний газ за період з 01.12.2020 - 31.12.2020; № 17 від 04.02.2021 на суму 133836,82 грн за природний газ за період з 01.01.2021 - 21.01.2021; № 19 від 04.02.2021 на суму 128627,92 грн за природний газ за період з 01.01.2021 - 21.01.2021. Акти підписані та скріплені печаткою постачальника. З боку відповідача акти не підписані.

Проте обсяг спожитого газу, в тому числі підтверджується даними електронної платформи ГТС щодо фактичного постачання природного газу та звітами оператора газорозподільної мережі щодо використання потужності з постачання природного газу за жовтень, грудень 2020 та січень 2021.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про наслідки не подання відзиву, був повідомлений належним чином.

Отже, матеріалами справи підтверджено постачання позивачем відповідачу природного газу за період з жовтня 2020 по 21.01.2021 за договором № 2603 від 26.03.2020 на загальну суму 604491,97 грн.

Докази оплати отриманого товару за договором № 2603 від 26.03.2020 до матеріалів справи не долучені, обставини щодо наявності заборгованості не заперечені відповідачем.

26.01.2021 відповідач звернувся до позивача з листом № 34-15, в якому зазначив, що з урахуванням обмеженості споживання газу у 2021 році на підставі договору № 2603 від 26.03.2020 та в зв`язку із досягненням ліміту постачання 20% суми, визначеної в договорі, що був зафіксований на січень 2021 року додатковою угодою № 6 від 28.12.2020, відповідач просив продовжити постачання до 31.01.2021. Плановий обсяг постачання газу в період з 22.01.2021 по 31.01.2021 може становити 22,500 тис куб м. Відповідач також зазначив, що оплата вартості фактично поставленого обсягу природного газу відбувається не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі фактично спожитого обсягу згідно облікових даних. Цим листом у відповідності до норм ЦК України, є підставою укласти договір (офертою), і разом з вашим прийняттям пропозиції (акцептом) буде вважатись укладеним договором на період поставки до 31.01.2021 на умовах фактичного спожитого обсягу до завершення конкурсних процедур. Оплату поставленого обсягу природного газу - на підставі фактично спожитого, гарантуємо в повному обсязі.

Позивач акцептував оферту відповідача листом від 26.01.2021 № 26/01-2.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що постачання природного газу у період з 22.01.2021 по 31.01.2021 відбулось в результаті господарсько-правових відносин, на підставі угоди на постачання природного газу, укладеної у спрощений спосіб, шляхом обміну листами.

Дослідивши обставини щодо правової природи правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про виникнення між ними правовідносин щодо поставки природного газу.

В підтвердження обставин поставки природного газу в період з 22.01.2021 по 31.01.2021 до матеріалів справи долучено акти здачі-приймання виконаних робіт (товарної продукції): № 18 від 04.02.2021 на суму 97387,79 грн за природний газ за період з 22.01.2021 - 31.01.2021; № 20 від 04.02.2021 на суму 131436,58 грн за природний газ за період з 22.01.2021 - 31.01.2021. Загальна вартість природного газу отриманого за вказаний період товару за вищезазначеними актами становить 228824,37 грн. Акти підписані та скріплені печаткою позивача, з боку відповідача акти не підписані.

Проте обсяг спожитого газу, в тому числі підтверджується даними електронної платформи ГТС щодо фактичного постачання природного газу та звітами оператора газорозподільної мережі щодо використання потужності з постачання природного газу за січень 2021.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про наслідки не подання відзиву, був повідомлений належним чином.

Отже, матеріалами справи підтверджено постачання позивачем відповідачу природного газу за період з 22.01.2021 по 31.01.2021 за договором, укладеним у спрощений спосіб на загальну суму 22824,37 грн.

Докази оплати отриманого товару за договором, укладеним у спрощений спосіб до матеріалів справи не долучені, обставини щодо наявності заборгованості не заперечені відповідачем.

Згідно долучених до матеріалів справи доказів, загальна вартість спожитого відповідачем природного газу за період з жовтня 2020 по січень 2021 становить 833316,34 грн.

До матеріалів справи долучено докази направлення відповідачу актів приймання-передачі: № 2, 3 за грудень 2020, № 19, 17 за період постачання з 01.01.2021 по 21.01.2021, № 18, 20 за період постачання з 22.01.2021 по 31.01.2021.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 13.05.2021 № 13/05-1, в якій зазначив про направлення відповідачу актів приймання-передачі за весь період постачання, проте не були підписані споживачем. Позивач просив сплатити суму боргу у розмірі 833316,34 грн та штрафні санкції.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив.

Суд наголошує, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та про наслідки не подання відзиву та доказів у спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, проте не скористався своїми процесуальними правами, не заперечив та не спростував обставини щодо обсягу спожитого газу та наявної у нього перед позивачем заборгованості.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі Договору природного газу, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Так, відповідно до ч. 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), постачання природного газу споживачу, що не є побутовим здійснюється за наявності у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної (газотранспортної) системи, договору розподілу (транспортування) природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ (ГТС), та присвоєння споживачу Оператором ГРМ (ГТС) персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи).

Відповідно до п. 2 глави 5 Розділу IV Кодексу газотранспортної системи з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Відповідно до ч. 17 розділу II Правил за відсутності у споживача діючого постачальника (тобто в ситуації, коли споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно з пунктом 12 розділу II Правил за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Отже, постачальник природного газу проводить нарахування за послуги з постачання газу на підставі даних, отриманих від споживача та/або Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) протранспортованого газу.

Відповідні дані та звіти були долучені позивачем до матеріалів справи.

Договір, укладений між сторонами є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно умов договору № 2603 від 26.03.2020 оплата товару мала бути здійснена не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем споживача. Згідно договору укладеного між сторонами у спрощений спосіб, оплата товару мала бути здійснена до 10 числа місяця, наступного за місяцем споживання.

Отже, зобов`язання з оплати природного газу в період з жовтня 2020 по січень 2021 на загальну суму 833316,34 грн є такими, строк виконання яких настав.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 833316,34 грн за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

З огляду на вищезазначене та подані сторонами докази, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими в повному обсязі на суму 833316,34 грн.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 29147,32 грн., 3% річних у розмірі 8674,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 34613,42 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов`язань, тому є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ст.549 ЦК України).

В разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (п. 6.2 договору).

Отже, вимога позивача про стягнення пені є обгрунтованою в частині нарахування за договором № 2603 від 26.03.2020 в період його дії, по 31.01.2021.

Щодо вимог про стягнення пені за договором, укладеним у спрощений спосіб та в частині періоду нарахування після припинення дії договору № 2603 від 26.03.2020.

Згідно п. 9.1 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 28.12.2020 договір набирає чинності з дати укладення та діє до 31.01.2021 включно, незалежно від дати підписання, а в частині невиконання зобов`язань - до їх повного виконання.

Суд наголошує, що договір продовжує діяти лише в частині не виконаних зобов`язань, зокрема щодо наявності обов`язку оплатити отриманий в період дії договору товар, натомість в частині нарахування штрафних санкцій, в договорі відсутнє застереження про продовження терміну дії договору.

Між тим, частина шоста ст. 231 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування розміру нарахованої пені, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Умовами договору, укладеного у спрощений спосіб, не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а частина шоста ст. 231 ГК України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі виходячи з облікової ставки Національного банку України та період, протягом якого може бути застосовано таку санкцію.

Крім того, після закінчення строку дії договору з 01.02.2021, відсутні підстави для нарахування пені за договором№ 2603 від 26.03.2020.

Отже відсутні підстав для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 № 904/4156/18.

Суд здійснив перерахунок пені за період з 21.11.2020 по 31.01.2021 на суму вартості товару поставленого в жовтні та грудні 2020. Згідно перерахунку суду, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 1360,65 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

За змістом частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд виконав перерахунок нарахованої 3% річних за період з 21.11.2020 по 11.06.2021 на суму боргу за договором № 2603 від 26.03.2020 та за період з 11.02.2021 по 10.06.2021 на суму боргу за договором, укладеним у спрощений спосіб. Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає його обгрунтованим та арифметично вірним, а суму 3 % річних такою, що підлягає стягненню з відповідача у розрахованому позивачем розмірі - 8674,25 грн.

Суд перевірив розрахунок втрат від інфляції, розрахованих за період з 01.02.2021 по 31.05.2021. Згідно перерахунку суду сума втрат від інфляції є більшою ніж визначена позивачем до стягнення. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України). Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню втрати від інфляції у розмірі 34613,42 грн.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Позивачем також заявлено про стягнення 18000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До матеріалів справи долучено договір № 128/21 про надання правової допомоги від 11.06.2021, укладений між адвокатом Поліщуком Павлом Ярославовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "М Газ Трейдінг" відповідно до п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в господарській справі щодо стягнення заборгованості з Національної академії образотворчого мистецтва на користь клієнта за договором постачання природного газу.

Пунктом 3 договору обумовлено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару встановлюється в розмірі 18000,00 грн.

До матеріалів справи долучено рахунок на оплату № 128/21 від 11.06.2021 на суму 18000,00 грн та докази його оплати позивачем - платіжне доручення № 2544 від 14.06.2021.

Адвокат Поліщук П.Я. діє на підставі ордеру серії АА № 1112842 від 12.06.2021 та свідоцтва № 2704 від 25.10.2011.

Слід зазначити, що відповідно дог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 18000,00 грн підтвердженими та такими, що підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Національної академії образотворчого мистецтва (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М Газ Трейдінг" (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 52, офіс 601, ) 833316 (вісімсот тридцять три тисячі триста шістнадцять) грн. 34 коп. основної заборгованості, 34613 (тридцять чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 42 коп. втрат від інфляції, пеню у розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 8674 (вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 25 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 17447 (сімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн 80 коп. та 13169 (тринадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 47 коп. судового збору.

3. В частині стягнення з Національної академії образотворчого мистецтва на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М Газ Трейдінг" суми пені у розмірі 27786,67 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.