РІШЕННЯ

06 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/427/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна", вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022

до відповідача: Фермерського господарства "Відродження", с. Дзвиняч, Заліщицький район, Тернопільська область, 48650

про стягнення заборгованості в сумі 36 410,80 грн.

За участю представників сторін

Позивача: Адвокат Мєхоношин Дмитро Васильович, довіреність №337 від 22.09.2020

Відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фермерського господарства "Відродження" про стягнення заборгованості в сумі 36 410,80 грн, із яких: 32 946,80 грн основного боргу, 772,54 грн суми відсотків річних та 2 691,46 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.06.2021, головуючим суддею для розгляду справи № 921/427/21 визначено суддю Чопко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.07.2021 справу №921/427/21 прийнято до провадження; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 19.07.2021 на 15:00 год., яке відкладено на 06.09.2021 на 15:00 год.

Представник позивача клопотанням поданим в системі "Електронний суд" (вх.№6590 від 11.08.2021) повідомив суд про сплату відповідачем 10 000 грн заборгованості, на підтвердження чого долучив платіжне доручення. Просить суд стягнути з відповідача 22 948,80 грн основного боргу, 772,54 грн відсотків річних та 2 691,46 грн інфляційних нарахувань.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на його адресу копії відповідної ухвали суду (Повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи).

Приписами ст.248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Ч. 1 ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

- на підставі усної домовленості між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроском Інтернешнл" (22.09.2020 змінено назву на ТзОВ "Агріі Україна") (далі Продавець) та Фермерським господарством "Відродження" (далі Покупець) погоджено умови продажу та поставки товару шляхом підписання видаткової накладної №АІ000020842 від 17.09.2020.

На виконання усної домовленості, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 42 946,80 грн, що підтверджується видатковою накладною №АІ000020842 від 17.09.2020, згідно якої відвантажено: товар (Тебузол 20% в.е.), яка підписана представниками сторін без заперечень.

Доставку товару здійснено перевізником ТзОВ "Капітал-Центр" та підтверджується Товарно-транспортною накладною №АІ0091913 від 17.09.2020

Відповідач 29.12.2020 вартість отриманого товару оплатив частково, в сумі 10000 грн, що підтверджується копією платжного доручення №800 від 29.12.2020, у зв`язку з чим, станом на час подання позовної заяви, залишився не оплачений товар на суму 32 946,80 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" 19.05.2021 направило на адресу відповідача претензію №68 з вимогою сплатити грошові кошти за поставлений товар в семиденний строк з моменту отримання вимоги.

Невиконанням відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати отриманого товару стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Відродження" заборгованості.

В процесі розгляду справи відповідачем частково погашено суму основної заборгованості в розмірі 10 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №864 від 29.07.2021.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані позивачем докази та наведені доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі, випливають із договору купівлі-продажу, згідно вимог ст. 655 ЦК України, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов`язання.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Оскільки сторонами не було встановлено строку виконання зобов`язання по оплаті товару, то з урахуванням норми ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і яка відповідає вимогам ст. 9 даного Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88), та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами склалися договірні відносини шляхом підписання видаткової накладної №АІ000020842 від 17.09.2020р., відповідач підтвердив наявність відносин шляхом перерахування 29.12.2021 10 000,00 грн та 29.07.2021 10 000 грн, а тому станом на день прийняття рішення судом сума боргу за поставлений товар становить 22 946,80 грн та підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлена.

Також, ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми закону, позивачем нараховано 772,54 грн 3% річних за період 18.09.2020 по 01.06.2021 та 2 691,46 грн інфляційних нарахувань за період жовтень 2020 квітень 2021.

З огляду на встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 772,54 грн 3% річних та 2 691,46 грн інфляційних нарахувань є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.2 ст.73 ГПК України).

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Також, Позивач у позовній заяві просить суд, згідно ч. 10 ст. 238 ГПК України, вирішити питання про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3 відсотків річних на залишок основного боргу починаючи з 02.06.2021 і до моменту повної сплати суми основного боргу, за формулою Сума боргу х 3 відсотки річних х Кількість днів прострочення / Кількість днів у відповідному році.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI Господарського процесуального кодексу.

Враховуючи довготривале невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати боргу за отриманий ним товар, а також враховуючи що розмір 3% річних є сталим, в порядку ч.10 ст. 238 ГПК України встановити нарахування на суму основного боргу 3% річних за кожен день прострочення з 02.06.2021 до моменту сплати основного боргу.

При цьому роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився. Розрахунок 3% річних проводити за формулою: Сума боргу х 3 відсотків річних х Кількість днів прострочення / Кількість днів у відповідному році.

Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Фермерського господарства "Відродження", Тернопільська область, Заліщицький район, с. Дзвиняч (код 37399700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна", м.Київ, вул. Смольна, 9Б (код 38948033) 22 948 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн 80 коп. основного боргу, 772 (сімсот сімдесят дві) грн 54 коп. відсотків, 2 691 (дві тисячі шістсот дев`яносто одну) грн. 46 коп. інфляційних і 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. рівно судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.Органові (особі), що буде здійснювати примусове виконання цього рішення, нараховувати 3 відсотків річних на залишок основного боргу, присудженого до стягнення за цим рішенням, до моменту повної сплати суми основного боргу.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2021 року.

Cуддя Ю.О. Чопко