ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. Справа №914/2312/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Гураль К.О.

з участю представника відповідача Пучак І.А. (самопредставництво)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» на рішення Господарського суду Львівської області від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до відповідача Громадської організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року до Господарського суду Львівської області від Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради надійшла позовна заява до Громадської організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД». Позивач просив суд зобов`язати Громадську організацію «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 223,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 78. Стягувач Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ).

Позовні вимоги мотивовано тим, що за умовами договору Ф-9641-15 від 16.06.2015, після закінчення терміну його дії на адресу відповідача було надіслано повідомлення про припинення договірних відносин №2302-вих-45720 від 18.06.2020, згідно якого орендодавець повідомив про закінчення терміну дії договору та вказав на обов`язок протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі , а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати. Відповідач свого обов`язку по поверненню орендованого майна не виконав, і воно фактично перебуває в його незаконному користуванні , а тому позивач просить звільнити спірне нежитлове приміщення шляхом примусового виселення з нього відповідача. В обгрунтування даного позивач посилається на положення ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 319, 629, 785, 795 ЦК України, ст. ст. 17, 26, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Господарський суд Львівської області рішенням від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20 зобов`язав Громадську організацію «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 223,2 кв. м. що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 78. Стягувач Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ).

Місцевий господарський суд встановив, що договір оренди від 16.06.2015 закінчив свою дію 16.06.2020, договору оренди на новий строк чи додаткової угоди до договору про продовження його дії сторони не укладали. Після закінчення дії договору, позивач 19.06.2020 надіслав відповідачу повідомлення від 18.06.2020, в якому повідомив про припинення договору оренди та необхідність повернення орендованих приміщень балансоутримувачу, що підтверджується списком рекомендованих відправлень від 19.06.2020. Відповідач об`єкт оренди не повернув і перебуває у спірних нежитлових приміщеннях незаконно, без достатніх правових підстав.

Суд відхилив доводи відповідача та вказав, що покликання відповідача на те, що даний договір оренди є продовжений на новий строк, у зв`язку із зверненням відповідача до позивача із заявою про намір його продовження від 12.03.2020 не спростовує факту припинення договірних відносин з 16.06.2020, оскільки сторони не дійшли згоди щодо пролонгації такого договору. Фактично, власник майна в особі позивача, реалізував своє право на неукладення даного договору на новий термін, повідомивши про це орендаря протягом місяця після закінчення дії договору, про що вже зазначалося вище.

При цьому суд урахував позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі №910/719/19 про те, що в контексті статті 764 ЦК України та частини другої статті 17 Закону N 2269-ХІІ заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Суд першої інстанції зазначив, що переважне право відповідача на переукладення договору оренди на новий строк в даному випадку не порушене. Адже переважне право добросовісного орендаря на укладення договору оренди на новий строк передбачає можливість реалізації такого права добросовісного орендаря перед іншими претендентами на оренду цього ж майна за відсутності намірів орендодавця використовувати майно для власних потреб та наявності його волі передавати даний об`єкт в оренду, наявності інших осіб, які мають намір орендувати той самий об`єкт, і за інших рівних з ними умов, а не автоматичне його укладення. Позивач не висловив наміру використовувати нежитлові приміщення для власних потреб та не оголосив конкурсу на право оренди спірних приміщень, а тому переважне право відповідача не виникло. Водночас, договір оренди припинив свою дію, у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено, а отже позовні вимоги є обгрунтованими. Твердження ж відповідача про незаконну відмову позивачем у продовженні договору оренди на новий строк не є предметом розгляду у даній справі, а тому правова оцінка таким доводам судом не надається.

Суд визнав безпідставними твердження відповідача про неналежність доказів направлення повідомлення про припинення договору від 18.06.2020. Суд встановив, що зазначене повідомлення було надіслано на адресу відповідача 20.06.2020, що підтверджується печатками відділення поштового зв`язку та Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради (як відправника).

Громадська організація «Спортитвний клуб «Максимум-ГОЛД» подала апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Скаржник вказує на те, що ним було реалізоване право, яке закріплено п.13.1 договору оренди та ч.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на продовження договору оренди без проведення аукціону, про що свідчить заява №2-18977/АП-Ф-2302 від 12.03.2020, після подання якої до скаржника не надходило будь-яких відмов чи повідомлень про розірвання договору. Вважає, що долучені до матеріалів справи списки згрупованих рекомендованих відправлень від 19.06.200 та квитанція поштового відправлення ПН55 не містять відомостей щодо вмісту такого відправлення та наявності саме повідомлення про припинення договору від 18.06.2020 у такому конверті. При цьому вказує, що позивачем не надано доказів отримання такого повідомлення відповідачем , відповідно до цього вважає, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів його звернення до суду в межах строку позовної давності. А оскільки відповідачу не надходило жодних зауважень щодо припинення договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-9641-15 від 16.06.2015 протягом місяця з дня закінчення строку дії такого договору, то відповідний договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором на підставі ч.1 ст. 764 ЦК України - до 16 червня 2025 року. Суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи №914/3290/20, в якій предметом спору є зокрема визнання протиправним та скасування рішення комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова оформлене протоколом №6 від 12.06.2020 по питанню Ф/14 про відмову у продовженні строку дії договору оренди №Ф-9641-15 від 16.06.2015. Адже у випадку задоволення вимог у справі №914/3290/20 договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-9641-15 від 16.08.2015 буде визнано продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що в свою чергу виключає можливість задоволення позовних вимог про зобов`язання звільнити об`єкт оренди. Відповідно до цього, вважає, що оскаржуване рішення прийнято без врахувань вимог ч.1 ст. 764 ЦК України а відтак просить, скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 12.01.2020 у справі №914/2312/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також скаржник посилаючись на п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України також просить зупинити провадження у справі №914/2312/20 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №914/3290/20.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 25 березня 2021 року поновив Громадській організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20, відкрив апеляційне провадження, зупинив дію оскарженого рішення до завершення апеляційного провадження.

08 вересня 2021 року у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Бойко С.М. проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх. №01-05/627/21) у справі №914/2312/20 та визначено склад колегії: головуючий суддя Гриців В.М., суддя Зварич О.В., суддя Якімець Г.Г.

Суд неодноразово відкладав розгляд справи, а саме: за клопотаннями представників сторін призначений на 10 червня 2021 року розгляд справи суд відклав на 08 липня 2021 року; за клопотанням представника відповідача адвоката Завади Т.Р. (у якому адвокат Завада Т.Р. повідомив, що перебуває у відпустці з 05 липня до 05 вересня 2021 року) суд відклав розгляд справи на 09 вересня 2021 року. В усіх випадках суд повідомив позивачу, відповідачу і його представнику адвокату Заваді Т.Р. про дату, час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про зупинення провадження.

29.06.2021 до суду від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №914/2312/20 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №914/3290/20. Клопотання мотивовано тим, що встановлення обставин у справі №914/3290/20 має преюдиційне значення для вирішення справи №914/2312/20, а саме у разі вирішення справи №914/3290/20 щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та визнання договору оренди продовженим буде усунуто необхідність врегулювання спору між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Громадською організацією «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» щодо зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення, оскільки судом буде встановлено правомірність перебування нежитлового приміщення у володінні та користуванні ГО «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД», а в Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради зникнуть підстави для позову у справі №914/2312/20, що стосується нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 78.

Відповідно до п.5 ч.1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зважаючи на предмет спору і обставини цієї справи (№914/2312/20) та предмет спору у справі №914/3290/20 немає підстав вважати, що встановлені у справі №914/3290/20 обставини можуть вплинути на подання доказів чи їх оцінку у справі №914/2312/20. Тому підстави для зупинення провадження відсутні.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухав пояснення представника відповідача і вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12 січня 2021 у справі №914/2312/20 належить залишити без змін з таких підстав:

Обставини справи:

16 червня 2015 року Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Громадська організація «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» (орендар) уклали договір оренди №Ф-9641-15 (а.с.8-12), згідно з п.1.1. якого орендодавець на підставі ухвали 17-ї сесії 6-го скликання Львівської міської ради №4152 від 18.12.2014 на умовах визначених цим договором зобов`язується передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення підвалу загальною площею 223,2 кв. м. , які розташовані за адресою : м. Львів , вул. Героїв УПА , 78 , далі об`єкт оренди, що знаходиться на балансі Львівського комунального підприємства «Навколо базару» (балансоутримувач) і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради (код платника податків згідно з ) на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції 10.06.2015 , індексний номер 38850346, зареєстрованого там же 22.05.2015 за реєстраційним номером 01, номер запису про право власності 9982209, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2015 , індексний номер 388508776. Встановлено, що об`єкт оренди орендар буде використовувати для спортивного залу (п.2.1. договору).

Згідно з п.4.1. договору термін договору оренди визначений на 5 років з 16 червня 2015 року до 16 червня 2020 року.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії , договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах , які були передбачені цим договором.

Пунктом 9.1-9.5 договору встановлено, що при припиненні або розірванні договору оренди орендар зобов`язаний повернути протягом 15-ти днів орендодавцю за актом приймання-передачі об`єкт оренди у стані обумовленому договором.

Відповідно до п.13.1 договору після закінчення терміну дії цього договору його переоформлення буде здійснюватися у порядку, передбаченому ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Після закінчення терміну дії договору позивач на адресу відповідача надіслав повідомлення про припинення договірних відносин №2302-вих-45720 від 18.06.2020 (а.с.15), що підтверджено квитанцією №ПН55 від 20.06.2020 та списком рекомендованих відправлень від 19.06.2020 (а.с.16,17,18).

Відповідач орендоване майно не повернув.

У матеріалах справи є підписані не названими особами заяви від імені мешканців будинку, у якому знаходиться орендоване за договором №Ф-9641-15 приміщення, в якій зазначено вимоги припинити функціонування сауни «Соляна печера» в орендованому приміщенні та не продовжувати договір оренди (а. с. 42, 54 ).

До суду апеляційної інстанції 19 липня 2021 року теж надійшла заява подібного змісту, підписана «Мешканці будинку 78 вул.Героїв УПА Львів», які себе не назвали.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення Господарського суду звернувся з позовом про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 223,2 кв. м. , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Героїв УПА 78; стягувач Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ).

Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. (ч.1 ст.763 ЦК України).

Оренда державного та комунального майна, що перебуває у комунальній власності регулюється положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна» з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 2269-ХІІ), який діяв на дату укладення договору оренди №Ф-9641-15 (16 червня 2015 року).

За приписами статті 10 Закону № 2269-ХІІ термін, на який укладається договір оренди, є однією із істотних умов договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 2269-XII термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (ч.2 ст. 26 Закону № 2269-ХІІ) .

Відповідно до частини першої ст. 785 ЦК України, що кореспондуються положенням ч.1 ст. 27 Закону № 2269-ХІІ, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі №910/719/19 висловила таку правову позицію:

За частиною третьою статті 17 Закону № 2269-XII після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Водночас за частиною другою цієї ж статті у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відсутність такого заперечення як в силу статті 764 ЦК України, так і за приписами частини другої статті 17 Закону № 2269-XII, може мати прояв у «мовчазній згоді» і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої статті 17 Закону № 2269-XII) може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.

Чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору.

Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-XII, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

З обставин цієї справи (№914/2312/20) видно, що строк дії договору оренди №Ф-9641-15 від 16 червня 2015 року закінчився 16 червня 2020 року.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення про припинення договірних відносин №2302-вих-45720 від 18.06.2020, в якому повідомив про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15-ти днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання-передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати.

Підтвердженням надіслання повідомлення відповідачу за двома адресами (вул. Т.Шевченка,370/92, м.Львів, 79069, яка вказана в договорі оренди, та вул. Героїв УПА, 78, м.Львів, 79018) є копії квитанції №ПН55 від 20.06.2020 та списку рекомендованих відправлень від 19.06.2020, з відтисками печатки відділення поштового зв`язку та Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради (як відправника). Так, позивач не відправляв означену кореспонденцію з описом вкладення. Разом з тим, відповідач не назвав і не надав суду належних та допустимих доказів неотримання ним названих рекомендованих поштових відправлень чи повернення таких відправнику.

Суд апеляційної інстанції відповідно до приписів статті 79 ГПК України вважає доведеними обставини надсилання позивачем відповідачу повідомлення про припинення договірних відносин за договором оренди №Ф-9641-15.

Відповідач не повернув об`єкт оренди, як це передбачено п.9.1-9.5 договору оренди №Ф-9641-15.

Отже, договір оренди №Ф-9641-15 припинено 16 червня 2020 року у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Ураховуючи наведене, висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач незаконно використовує нежитлові приміщення підвалу загальною площею 223,2 кв. м., розташовані за адресою : м. Львів , вул. Героїв УПА , 78 є обгрунтованим.

У матеріалах справи відсутні докази продовження договору оренди №Ф-9641-15 на новий строк, як про це вказує відповідач.

Тому з урахуванням наведених вище обставин справи і приписів закону, звернення відповідача у березні 2020 року про продовження договору оренди №Ф-9641-15 не спростовує факту припинення 16 червня 2020 року договору оренди №Ф-9641-15.

Щодо доводів скаржника про неправомірну відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи №914/3290/20.

12 січня 2021 року представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішення у справі №914/3290/20 за позовом ГО "СК "Максимус-Голд" до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та визнання договору оренди продовженим.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20 відмовив у задоволенні клопотання ГО "СК "Максимус-ГОЛД" про зупинення провадження у справі.

Місцевий господарський суд констатував, що у справі №914/2312/20 ухвалою від 10 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 жовтня 2020 року. Ухвалою від 09 грудня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22 грудня 2020 року. Надалі розгляд справи по суті було відкладено на 12 січня 2021 року. Таким чином, суд перебуває на стадії розгляду справи по суті, а зупинення провадження у справі з підстави п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, на яку покликається відповідач на цій стадії процесу у силу закону є неможливим.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 227 та п. 1 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу.

Клопотання про зупинення провадження представник відповідача подав суду першої інстанції 12 січня 2021 року на стадії розгляду справи №914/2312/20 по суті. Отже суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення поданого 12 січня 2021 року клопотання про зупинення провадження у справі №914/2312/20 до завершення розгляду і набрання законної сили рішенням у справі № 914/3290/20.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини справи і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу Громадської організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» залишає без задоволення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського Львівської області від 12 січня 2021 року у справі №914/2312/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Громадської організації «Спортивний клуб «Максимум-ГОЛД» без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Громадську організацію «Спортивний клуб «Максимум-Голд».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя О.В.Зварич

Суддя Г.Г.Якімець