ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/126/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.;

Від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція - Тучкова Ю.В., згідно з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

від Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз - не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021

по справі №915/126/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз

до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція

про стягнення коштів у розмір 548 594, 42 грн.,

(суддя першої інстанції: Коваль С.М., дата та місце ухвалення рішення: 17.05.2021, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв, вул.Адміральська, 22)

В лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз (далі ТОВ Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ДП НАЕК Енергоатом в особі Южно-Українська АЕС про стягнення грошових коштів у загальній сумі 548594 грн. 42 коп., з яких:469200 грн. 00 коп. - основний борг; 32844 грн. 00 коп. пеня, 32844 грн. 00 коп. штраф та 13706 грн. 42 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару за укладеним між ними Договором від 28.01.2020 №400-20/18-123-08-20-06302, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем у відповідні періоди прострочень здійснено нарахування пені та штрафу у відповідності п.п. 5.2, 5,3 договору, а також нарахування на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 позов ТОВ Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз задоволено в повному обсязі, стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ТОВ Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз грошові кошти в загальній сумі 548594 грн. 42 коп., з яких: 469200 грн. 00 коп. - основний борг; 32844 грн. 00 коп. пеня, 32844 грн. 00 коп. штраф; 13706 грн. 42 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 8228 грн. 92 коп.

В обґрунтування рішення суду зазначено, що позивачем доведено, що ним виконангя послуг (роботи) за договором № 400-20/18-123-08-20-06302 від 13.04.2020 року на суму 391000 грн. без ПДВ. Зокрема, вказане підтверджується актами здачі -приймання виконаних робіт та іншими наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення 391000 грн. без ПДВ. боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав про обґрунтованість поданого позивачем розрахунку пені у сумі 32844 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 32844 грн. 00 коп.

Місцевий господарський суд також відмовив у зменшенні заявлених до стягнення штрафних санкцій, оскільки відповідачем не доведено, що розмір штрафних санкцій (пені) надмірно великий порівняно з розміром збитків позивача, а також не доведено незадовільний майновий стан останнього.

Крім того, суд зазначив, що є обґрунтованими і позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахувань, зокрема суми, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП НАЕК «Енергоатом» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по даній справі та ухвалити нове рішення, яким зменшити призначену до стягнення суму основного боргу до 159200,00 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 32844,00 грн. пені та 32844,00 грн. штрафу.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає частковому скасуванню, оскільки судом порушені норми процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування скарги відповідач вказує, що ним 14.05.2021 було частково сплачено суму основного боргу в розмірі 310000,00 грн. Оскільки дана оплата була проведена в п`ятницю, апелянт отримав відомості тільки в понеділок і фізично не міг повідомити суд та надати відповідні докази.

Заявник апеляційної скарги просить прийняти до розгляду та дослідити додаткові докази, які свідчать про здійснення часткової оплати, а саме: платіжне доручення №УКС/165 від 14.05.2021 та довідку №02-45072 від 17.05.2021.

Апелянт також вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. ДП «НАЕК «Енергоатом» здійснює усі можливі, вичерпні заходи для погашення заборгованості перед своїми контрагентами у найкоротший строк.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження по справі №915/126/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021.

02.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві позивач вказує, що сума основного боргу складала 469200,00 грн., а 14.05.2021 року відповідач оплатив платіжним дорученням №УКС/165 310000,00 грн. боргу за виконані роботи, про що позивач дізнався після судового засідання. В іншому позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2021 призначено розгляд апеляційної скарги ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по справі №915/126/21 на: 20.09.2021 року о 14-00 год.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги, викладені ним письмово. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз (Виконавець) та Державним підприємством ДП НАЕК Енергоатом в особі Южно-Українська АЕС (Замовником) 13 квітня 2020 року було укладено договір №400-20/18-123-08-20-06302 на виконання робіт.

За умовами вказаного договору ДП НАЕК Енергоатом в особі Южно-Українська АЕС доручав та зобов`язувався оплатити, а ТОВ «Харківський проектно-конструкторський інститут Теплоелектропроект Союз приймав на себе виконання проектних робіт з розробки проектно-кошторисної документації на тему: Авторський нагляд за виконанням будівельно-монтажних і пуско-налагоджувальних робіт у відповідності до робочої документації Заміна вимикачів 6 кВ та 0,4 кВ в каналах СБ та на СВБ, загальностанційних та блочних схемах ВП, в частині заміни КРП-6 кВ систем нормальної експлуатації не впливаючих на безпеку (секцій BG, ВН, BE, BF) на ВП Южно-Українська АЕС (п.п. 1.1, 1.2)

Вартість робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток №2 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору, складає: 391000 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.2.2 Договору оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 45 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

04.05.2020 між сторонами підписано акти здачі-приймання робіт №1.

Разом з тим, вказані послуги не були оплачені відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 06.01.2021 звернувся з претензією № 18 до ДП НАЕК Енергоатом в особі Южно-Українська АЕС, яку отримано останнім 11.01.2021, проте відповідач в порушення умов договору за надані послуги не розрахувався.

Станом на дату звернення до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача: 469200 грн. 00 коп. - основний борг; 32844 грн. 00 коп. пеня, 32844 грн. 00 коп. штраф; 13706 грн. 42 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судова колегія зазначає, що позивачем доведено виконання послуг (робіт) за договором № 400-20/18-123-08-20-06302 від 13.04.2020 року на суму 391000 грн без ПДВ. боргу. Це підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт, які підписані відповідачем без зауважень та заперечень, у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення 391000 грн. без ПДВ. боргу, є обґрунтованою, а тому правомірно задоволена судом першої інстанції.

Разом з тим, апелянт зазначає про часткове погашення боргу згідно платіжного доручення №УКС/165від 14.05.2021 та довідки №02-45072 від 17.05.2021, у зв`язку з чим розмір основного боргу має бути зменшений на відповідну суму.

Стосовно доводів апелянта щодо часткового погашення боргу на суму 310000 грн., судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи приписи ст.269 Господарського кодексу України, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції не досліджувались відповідні докази часткового погашення відповідачем заборгованості, платіжні документи не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідачем не надавалися.

Крім того, судовою колегією, з огляду на приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, а також у зв`язку з відсутністю наведення апелянтом обставин неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції, не досліджуються платіжне доручення №УКС/165від 14.05.2021 та довідка №02-45072 від 17.05.2021.

Таким чином, наслідки неврахування місцевим господарським судом даних щодо сплати відповідачем на момент ухвалення рішення грошових коштів у розмірі 310000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № УКС/165від 14.05.2021 лежать на відповідачеві і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, яке прийняте у відповідності до наявних матеріалів справи.

Також суд звертає увагу, що клопотання про відмову від позовних вимог чи їх зменшення в частині погашеної суми заборгованості до суду першої інстанції від позивача не надходило.

Наведені відповідачем доводи не є порушеннями з боку місцевого господарського суду і не свідчать про неповноту встановлення обставин місцевим господарським судом, у зв`язку із чим відхиляються як необґрунтовані.

Судова колегія звертає увагу на те, що учасники справи, зокрема відповідач, не були позбавлені можливості подати відповідні докази погашення (квитанцію про сплату відповідної суми) основного боргу до суду першої інстанції до моменту винесення рішення по суті справи, а причини, з яких це не було зроблено, не можуть бути визнані поважними.

Судовою колегією також не приймаються доводи в частині необгрунтованості рішення суду першої інстанції щодо стягнення пені та штрафу, з огляду на наступне.

Так, нарахування у вигляді пені та штрафу узгоджуються з положеннями чинного законодавства, якими передбачено, що у разі порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України). Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (зі змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. ст. 1, 3 Закону). У відповідності до ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним.

Умовами договору визначено, що в разі порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 7% від вартості простроченого платежу, а якщо порушення строків оплати робіт продовжується понад 45 (сорока п`яти) днів, Замовник сплачує додатковий штраф у розмірі 7% від вартості неоплаченої в строк роботи (п. 5.2 договору).

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок пені у сумі 32844 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 32844 грн. 00 коп, судова колегія погоджується з його правильністю та обґрунтованістю.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта стосовно скрутного становища підприємства, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, з огляду на наступне.

Укладаючи договір, що є підставою позову, сторони чітко, на власний розсуд, погодили умови проведення розрахунків за послуги і не ставили їх в залежність від інших обставин, а Договір не передбачеє проведення відповідачем розрахунків лише за наявності відповідного фінансування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за змістом частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі №908/1076/17.

Також суд першої інстанції слушно зазначив, що умовами договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов?язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої владні підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов?язань у термін, встановлений у договорі, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини. Форс-мажорні обставини визнаються тільки у випадку їх виникнення в період терміну дії даного договору. Про настання і припинення форс-мажорних обставин кожна сторона зобов?язана інформувати іншу сторону протягом 10 днів. Настання форс-мажорних обставин засвідчується сертифікатом органів, у компетенцію яких входять повноваження видавати сертифікати, що підтверджують настання подій непереборної сили. Недотримання терміну повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на причину невиконання своїх зобов?язань (п.п. 7.1-7.3 договору).

Такі умови договору кореспондуються з положеннями законодавства, згідно яких учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб?єкт господарювання за порушення господарського зобов?язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов?язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов?язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Разом з тим, в даному випадку відповідачем не подано суду доказів на підтвердження направлення повідомлення про настання обставин, передбачених договором, зокрема, форс-мажорних обставин з відповідним доказом, у зв?язку з чим вказані вище посилання відповідача судом відхиляються.

З огляду на вищевикладене, судовою колегією Південно-західного апеляційного господарськогос суду не приймаються до уваги доводи апелянта в частині перебування ДП «НАЕК «Енергоатом» в скрутоному фінансовому становищі, а також доводи щодо відсутності вини та підстав для притягенння відповідача до відповідальності.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по справі №915/126/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по справі №915/126/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по справі №915/126/21 залишити без задоволення.

Рішення на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 по справі №915/126/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.09.2021 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош