ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/3793/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 (повний текст складено 16.06.2021, суддя Кеся Н.Б.) у справі № 904/3793/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопродакшн", с. Старі Кодаки, Дніпровський район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К", м. Дніпро

про стягнення 96 900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біопродакшн" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача збитки в сумі 96 600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач платіжним дорученням №111 від 26.01.2021 сплатив відповідачеві залишок суми на підставі рахунку-фактури № СФ-0000071 від 20.08.2018. Однак, після отримання оплати відповідач поставку товару не виконав. У зв`язку з цим позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 у справі № 904/3793/21, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.06.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопродакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопродакшн" збитки в сумі 96 600,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Рішення мотивовано обгрунтованістю позовних вимог.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Відповідач з рішенням суду не погодився і звернувся з апеляційною скаргою. Посилається на те, що мав намір укласти з позивачем договір поставки. З цією метою відповідач вчинив такі дії:

- виставив рахунок на суму 96 600,00 грн.;

- видав наказ (по підприємству) №11-П-18 від 20.08.2018 на виробництво вузла «Каретка»;

- здійснив попередню калькуляцію вартості виробництва продукції від 01.11.2018;

- здійснив закупку відповідних матеріалів та обладнання, що необхідні були для виконання замовлення з виготовлення каретки, що підтверджується видатковою накладною №459 від 21.08.2018, видатковою накладною №931743689 від 29.08.2018, видатковою накладною №112577 від 04.09.2018, видатковою накладною №495 від 06.09.2018, видатковою накладною №РН-0001230 від 10.09.2018, видатковою накладною №2107 від 24.09.2018, видатковою накладною №2604 від 03.10.2018, видатковою накладною №РН-0000565 від 05.10.2018, видатковою накладною №931902695 від 19.11.2018, рахунком-фактурою №2589137 від 19.11.2018, видатковою накладною №РН-0000390 від 29.10.2018;

- виготовив каретку та обліковував її у себе, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю.

У період з 01.07.2018 по 10.07.2018 виїзд для огляду обладнання, для якого необхідно було виготовити каретку. Виїжджали: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце виїзду: м. Дніпро, ж/м Західний (колишній лакофарбовий завод).

У період з 10.10.2018 по 12.10.2018 виїзд для тестового запуску виготовленої каретки. Виїжджали: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце виїзду: м. Дніпро, ж/м Західний (колишній лакофарбовий завод).

12.11.2018 виїзд для запуску виготовленої каретки. Виїжджав ОСОБА_1 . Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Каретка не запущена в роботу, оскільки колодки недостатньо щільно прилягають одна до одної.

У період з 26.11.2018 по 28.11.2018 виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджав ОСОБА_1 . Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Зварювальні колодки каретки не щільно прилягали одна до одної (вузол каретки не здійснював паяння), тому каретка не була запущена в роботу.

06.12.2018 виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджав Гриб В.М. Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Каретка не запущена в роботу, тому що позивача не влаштовувала якість запаювання пакетів готової продукції, оскільки при запаюванні утворювались складки.

13.12.2018 виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Місце виїзду: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, 110. Обладнання запущено в роботу. Пакетики спаюються без складок.

Те, що зазначені виїзди працівників відповідача на підприємство позивача мали місце, підтверджується заявами свідків, а також фото каретки як складової агрегату позивача та геолокацією розміщення цього агрегату разом з кареткою.

Крім того, факт перевезення каретки до підприємства позивача підтверджується товарно-транспортною накладною.

Факт поставки каретки відповідачем позивачу підтверджується видатковою накладною, колективно складеним актом від 13.12.2018, а також актом про результати інвентаризації матеріальних цінностей, бухгалтерських та первинних документів по взаємовідносинам ТОВ «Болид К» та ТОВ «Біопродакшн» за період з 01.07.2018 по 21.12.2018.

Позивач в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду. Таких висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 11.05.2012 у справі №21/5005/14068/2011.

Відповідач вважає, що така правова позиція має застосовуватись за аналогією закону до правовідносин між сторонами.

Оскільки каретка неодноразово доопрацьовувалась і, відповідно, була поставлена з простроченням погоджених сторонами строків, відповідач зменшив вартість каретки і перевиставив рахунок позивачу на зменшену на 4 250,00 грн. суму - на 92 350,00 грн., що підтверджується відповідним рахунком.

Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000071 від 20.08.2018 на суму 96 600,00 грн.

Позивач здійснив часткову оплату цього рахунку, що підтверджується платіжним дорученням №2399 від 20.08.2018 на суму 48 300,00 грн.

У зв`язку з неодноразовим усуненням недоліків каретки, що спричинило прострочення її поставки, відповідач перевиставив рахунок №СФ-0000071 на суму 92 350,00 грн.

Після отримання від відповідача каретки належної якості позивач здійснив доплату в розмірі 44 050,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2640 від 06.11.2018 на суму 44 050,00 грн.

Надалі позивач надіслав відповідачу заяву про відмову від прийняття виконання та вимогу про відшкодування збитків за №10/04-20 від 10.04.2020, в якій позивач заявляв, що втратив інтерес до виконання зобов`язання відповідача щодо поставки каретки і відмовлявся від прийняття його виконання. Тобто, на думку відповідача, на даному етапі позивач заявив, що він не погоджується укладати договір поставки товару вартістю саме 96 600,00 грн.

І потім, 26.01.2021 (тобто після того, як відмовився від прийняття виконання зобов`язання в натурі і, відповідно, відмовився прийняти оферту відповідача), позивач сплатив відповідачу 4 250,00 грн.

З наведеного випливає таке.

Згідно з частиною 1 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Така правова позиція наведена в ряді постанов Верховного Суду, у тому числі в постанові від 13.03.2018 у справі №910/1236/17, від 16.03.2021 у справі №911/178/20, від 19.02.2019 у справі №904/5542/18 тощо.

Отже, якщо виставлення рахунку на 96 600,00 грн. вважати офертою, то для того, щоб договір поставки каретки вартістю саме 96 600,00 грн. вважався укладеним, позивач повинен був акцептувати цю оферту в повному обсязі.

Однак цього не відбулось - позивач акцептував виставлення рахунку лише частково (тобто в момент часткової оплати неможна було вважати договір поставки укладеним, тому що на той момент акцепт не був повним і безумовним), а потім, не здійснивши повну оплату, заявив про відмову від прийняття виконання зобов`язання з поставки каретки в натурі. Тобто в процесі укладання договору (на стадії, коли ще не відбувся повний акцепт оферти, і, відповідно, договір не міг вважатись укладеним) позивач заявив, що його не цікавить прийняття від відповідача виконання зобов`язання з поставки. Таким чином, воля позивача не була направлена на закінчення укладення договору з поставки каретки вартістю саме 96 600,00 грн.

Саме тому відповідач вважає, що між сторонами не було укладено договір поставки каретки вартістю 96 600,00 грн.

Як зазначено вище, у даному випадку сторони не досягали згоди щодо цілого ряду істотних умов договору поставки (предмет поставки, порядок поставки, якість товару, що поставляється, гарантії якості товару, що поставляється, комплектність товару, що поставляється).

На підставі викладеного очевидним є те, що неможна вважати укладеним між сторонами договір поставки каретки вартістю 96 600,00 грн.

Суд на все вищевикладене уваги не звернув і ухвалив рішення з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. А саме: недоведеністю факту укладення між сторонами договору поставки каретки вартістю 96 600,00 грн., що у відповідності з пунктом 2 частини 1 статті 277 ГПК України є підставою для скасування рішення.

Суд ухвалив рішення з невідповідністю висновків, викладених у ньому, встановленим обставинам справи. А саме: невідповідністю висновку про те, що відповідач нібито не виконав своє зобов`язання з поставки каретки позивачу.

Як вбачається зі змісту рішення, суд дійшов висновку, що нібито відповідач не виконав своє зобов`язання з поставки каретки позивачу.

Такий висновок не відповідає фактичним обставинам з огляду на таке.

Той факт, що в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2613/20 зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази поставки товару відповідачем, по-перше, є правовою оцінкою, а не встановленим фактом. По-друге, свідчить лише про оцінку доказів в тій справі, а не в даній справі.

У даній справі на відміну від справи №904/2613/20 містяться додаткові докази: дві заяви свідків, акт про результати інвентаризації матеріальних цінностей, бухгалтерських та первинних документів по взаємовідносинам ТОВ «Болид К» та ТОВ «Біопродакшн» за період з 01.07.2018 по 21.12.2018, товарно-транспортна накладна.

Ці докази мають принципове значення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Така правова позиція наведена в ряді постанов Верховного Суду. Наприклад, у постановах від 26.03.2019 у справі №920/417/18, від 05.03.2019 у справі №923/123/18, від 19.06.2018 у справі №922/3332/17 тощо.

У даному випадку товар (каретка) був привезений відповідачем до приміщення позивача, що підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною.

На противагу позивачу, відповідач надав цілий ряд доказів, які підтверджують такі факти: виставив рахунок на суму 96 600,00 грн.; видав наказ (по підприємству) №11-П-18 від 20.08.2018 на виробництво вузла «Каретка»; здійснив попередню калькуляцію вартості виробництва продукції від 01.11.2018; здійснив закупку відповідних матеріалів та обладнання, що необхідні були для виконання замовлення з виготовлення «Каретки»; виготовив каретку, обліковував її у себе, 6 разів приїжджав на підприємство позивача випробувати каретку, 5 разів виправляв недоліки, у зв`язку з чим знизив вартість каретки до 92 350,00 грн.

При цьому вбачається, що ненадання доказів позивачем виглядає як свідомі дії останнього навмисно ухилитись від надання відповідних пояснень та доказів на їх підтвердження, маючи на меті безпідставне збагачення за рахунок відповідача, користуючись тим, що позивач безпідставно не підписав видаткову накладну на підтвердження отримання від відповідача товару, який фактично залишився у користуванні позивача.

Відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 у справі № 904/3793/21 повністю та постановити нове рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 у справі № 904/3793/21; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

20.08.2018 відповідач виставив позивачу для оплати рахунок-фактуру №СФ-0000071 за поставку товару «Каретка», у кількості 1000 шт., на загальну суму 96 600,00 грн. (арк.с. 9).

Платіжними дорученнями №2399 від 20.08.2018 та 06.11.2018 (арк.с. 10, 11) позивач перерахував на користь відповідача 92 350,00 грн., із зазначенням у призначенні платежу: оплата за каретку згідно рахунку №СФ-0000071 від 20.08.2018.

20.05.2020 позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача збитків у сумі 92 350,00 грн. внаслідок невиконання останнім умов Договору поставки №19/07/18 від 19.07.2018 разом з Специфікацією №1 від 19.07.2018.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 у справі №904/2613/20 у задоволенні позовних вимог ТОВ "Біопродакшн" до ТОВ "Болид К" відмовлено в повному обсязі.

Рішенням суду від 07.12.2020 у справі №904/2613/20 були встановлені такі обставини:

- позивачем не доведено факт укладення Договору поставки №19/07/18 від 19.07.2018 разом зі Специфікацією № 1 від 19.07.2018;

- між ТОВ "Біопродакшн" та ТОВ "Болид К" було досягнуто домовленості щодо поставки товару (каретки) вартістю 96 600,00 грн.;

- виставлення ТОВ "Болид К" рахунку-фактури №СФ-0000071 від 20.08.2018 за постачання каретки вартістю 96 600,00 грн. сторонами справи не заперечується;

- рахунок-фактуру №СФ-0000071 від 20.08.2018 було частково оплачено позивачем на загальну суму 92 350,00 грн. платіжним дорученням №2399 від 20.08.2018 та платіжним дорученням №2640 від 06.11.2018, що не заперечувалось сторонами справи;

- між позивачем та відповідачем укладено договір поставки у спрощений спосіб, істотні умови якого відображені у акцептованому (частково сплаченому) позивачем рахунку-фактурі №СФ-0000071 від 20.08.2018;

- матеріали справи не містять належних доказів поставки позивачеві товару (каретки) відповідачем.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищенаведені обставини є встановленими та не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

26.01.2021 позивач платіжним дорученням №111 від 26.01.2021 сплатив відповідачеві залишок суми на підставі рахунку-фактури №СФ-0000071 від 20.08.2018 у розмірі 4 250,00 грн. (арк.с. 21).

Отже, рахунок-фактуру №СФ-0000071 від 20.08.2018 було повністю сплачено позивачем в сумі 96 600,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо поставки на адресу позивача оплаченого товару не здійснив, внаслідок чого позивач надіслав відповідачу вимогу про постачання товару вих.№01-03/02-21 від 03.02.2021 (арк.с. 22), в якій просив останнього здійснити постачання товару (каретки) протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги на адресу позивача.

11.02.2021 відповідач направив позивачу відповідь на вимогу вих.№11/02 (арк.с. 25), в якій повідомив, що зобов`язання з поставки товару ним виконано в повному обсязі. До того ж, у заяві про відмову від прийняття виконання та вимоги про відшкодування збитків вих.№10/04-20 від 10.04.2020, надісланої підприємством позивача, останнє заявило, що втратило інтерес до виконання зобов`язання ТОВ "Болид К" щодо поставки каретки і відмовлялось від прийняття його виконання.

05.03.2021 позивач направив відповідачу заяву про відмову від прийняття виконання зобов`язання та вимогу про відшкодування збитків (арк.с. 27-28).

24.03.2021 відповідач надіслав лист вих.№24/03 щодо заяви про відмову від прийняття виконання зобов`язання та вимоги про відшкодування збитків вих.№01-05/03 від 05.03.2021 (арк.с. 31-32), в якому повідомив про таке:

підприємство відповідача виконало своє зобов`язання з поставки товару (каретки) позивачу в повному обсязі належним чином ще в 2018 році. Таким чином, зобов`язання сторін щодо поставки товару (каретки) та оплати поставленого товару є виконаними в повному обсязі, що, в свою чергу, означає, що оплати, здійснені позивачеми на користь відповідача, є оплатою за поставлений у 2018 році товар. Тому такі оплати не є збитками за своєю правовою природою. При цьому той факт, що підприємство позивача ніколи не визнавало факт здійснення постачання каретки на його адресу, жодним чином не впливає на те, що зобов`язання відповідача є припиненим у зв`язку з його виконанням належним чином. На цій підставі відмова позивача, надіслана після повного та належного виконання відповідачем зобов`язання з поставки каретки, вбачається нелогічною та недоречною;

крім того, як вбачається із заяви про відмову від прийняття виконання та вимоги про відшкодування збитків вих. №10/04-20 від 10.04.2020, надісланої позивачем минулого року, останній вже заявляв, що втратив інтерес до виконання зобов`язання відповідачем щодо поставки каретки і відмовлявся від прийняття його виконання. Цей факт є другою причиною нелогічності та недоречності надсилання позивачем відмови;

факт здійснення позивачем оплати 26.01.2021 у розмірі 4 250,00 грн. не може вважатись прийняттям ТОВ "Біопродакшн" пропозиції ТОВ "Болид К" укласти договір поставки в спрощений спосіб і не може вважатись датою укладення такого договору поставки в спрощений спосіб.

Відповідач у відзиві на позов зазначає про те, що він здійснив поставку товару за договором, вказуючи при цьому на те, що він виставив рахунок на суму 96 600,00 грн.; видав наказ (по підприємству) №11-П-18 від 20.08.2018 на виробництво вузла «Каретка»; здійснив попередню калькуляцію вартості виробництва продукції від 01.11.2018; здійснив закупку відповідних матеріалів та обладнання, що необхідні були для виконання замовлення з виготовлення каретки, що підтверджується видатковою накладною №459 від 21.08.2018, видатковою накладною №931743689 від 29.08.2018, видатковою накладною №112577 від 04.09.2018, видатковою накладною №495 від 06.09.2018, видатковою накладною №РН-0001230 від 10.09.2018, видатковою накладною №2107 від 24.09.2018, видатковою накладною №2604 від 03.10.2018, видатковою накладною №РН-0000565 від 05.10.2018, видатковою накладною №931902695 від 19.11.2018, рахунком-фактурою №2589137 від 19.11.2018, видатковою накладною №РН-0000390 від 29.10.2018; виготовив каретку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (арк.с. 77-104) тощо. Також він зазначає про те, що протягом 2018 року мали місце поїздки представників відповідача на підприємство позивача: у період з 01.07.2018 по 10.07.2018 - для огляду обладнання, для якого необхідно було виготовити каретку. Виїжджали: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце виїзду: м. Дніпро, ж/м Західний (колишній лакофарбовий завод); у період з 10.10.2018 по 12.10.2018 - для тестового запуску виготовленої каретки. Виїжджали: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце виїзду: м. Дніпро, ж/м Західний (колишній лакофарбовий завод); 12.11.2018 - виїзд для запуску виготовленої каретки. Виїжджав ОСОБА_1 . Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Каретка не запущена в роботу, оскільки колодки недостатньо щільно прилягають одна до одної; у період з 26.11.2018 по 28.11.2018 - виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджав ОСОБА_1 . Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Зварювальні колодки каретки не щільно прилягали одна до одної (вузол каретки не здійснював паяння), тому каретка не була запущена в роботу; 06.12.2018 - виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджав ОСОБА_1 . Місце виїзду: АДРЕСА_1 . Каретка не запущена в роботу, тому що позивача не влаштовувала якість запаювання пакетів готової продукції, оскільки при запаюванні утворювались складки; 13.12.2018 - виїзд для повторного запуску виготовленої каретки. Виїжджали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце виїзду: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, 110. Обладнання запущено в роботу. Пакетики спаюються без складок. Позивач вказує на те, що зазначені виїзди працівників відповідача на підприємство позивача підтверджуються заявами свідків (арк.с. 105-108), а також фото каретки як складової агрегату позивача та геолокацією розміщення (арк.с. 110-111) цього агрегату разом з кареткою. Крім того, відповідач посилається на те, що факт перевезення каретки до підприємства позивача підтверджується товарно-транспортною накладною №13/12/18 від 13.12.2018 (арк.с. 112), видатковою накладною №0000110 від 13.12.2018 (арк.с. 114), колективно складеним актом від 13.12.2018 (арк.с. 115), а також актом про результати інвентаризації матеріальних цінностей, бухгалтерських та первинних документів по взаємовідносинам ТОВ Болид К та ТОВ Біопродакшн за період з 01.07.2018 по 21.12.2018 (арк.с. 116-117).

З дослідження зазначених матеріалів, а також враховуючи заперечення позивача, судом звернуто увагу на те, що:

за реквізитами товарно-транспортної накладної №13/12/18 від 13.12.2018 відповідачем вже була оформлена інша накладна, але з іншим вантажовідправником, яка була подана у справі №904/2613/20 за позовом ТОВ "Біопродакшн" до ТОВ "Болид К" за цими же обставинами. Матеріали цієї справи були оглянуті під час розгляду справи №904/3793/21 за клопотанням позивача. Крім того, товарно-транспортна накладна №13/12/18 від 13.12.2018 не містить підтвердження щодо отримання вантажоодержувачем товару; видаткова накладна №0000110 від 13.12.2018 (арк.с. 114) не містить підтвердження щодо отримання покупцем товару; акт від 13.12.2018 (арк.с. 115) колективно складений з боку виключно працівників відповідача.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Правовідносини з поставки регулюються статями 264-271 ГК України.

Так, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що у справі має місце факт повної передплати за товар, факт поставки якого відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведений.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів поставки позивачу товару (каретки), оскільки:

- відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

- відповідно до частини 2 статті 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Отже, заяви свідків ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), наданий відповідачем акт від 13.12.2018, фотокартки локації та виробу, акт про результати інвентаризації матеріальних цінностей, бухгалтерських та первинних документів і докази виготовлення відповідачем каретки не можуть у своїй сукупності чи окремо бути належними доказами здійснення господарської операції з поставки товару. Такі факти підлягають відображенню саме у відповідних документах.

Враховуючи викладене, у справі, що розглядається, факт передачі товару відповідачем позивачу не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, у зв`язку з чим вбачаються правові підстави для відшкодування позивачеві понесених ним витрат у вигляді сплаченої ним передплати.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Оскільки у справі має місце правочин з поставки товару та наявні докази про відсутність поставки за вимогою позивача, позовні вимоги про стягнення з відповідача 96 600,00 грн. суми оплати за непоставлений товар підлягають задоволенню.

Усі інші доводи скаржника про його зусилля та витрати, і спроможність виконати договірне зобов`язання, і поїздки щодо налаштування каретки, і готовність зменшити її вартість не спростовують головного висновку місцевого господарського суду про її фактичну відсутність у визначений домовленістю час. Як підприємець, відповідач має вчасно і якісно виконувати замовлення, при цьому не має значення, скільки разів його працівники виїжджали для налаштування каретки, а має значення тільки те, що вона так і не була зроблена.

Отже, право позивача на повернення сплачених грошей за товар, який не надійшов, має бути захищено. Позивач сплатив не за зусилля чи наміри відповідача, а за кінцевий результат, який не було досягнуто.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Болид К" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 у справі № 904/3793/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 у справі № 904/3793/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков