ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1815/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) до Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, )

про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.10.2019 № 7702/1920-КП-23 у розмірі 1 770 707,13 грн., з якої 1 386 779,48 грн. сума основного боргу, 105 397,89 грн. пені, 105 490,86 грн. 3 % річних, 173 038,90 грн. інфляційні втрати

Представники:

Від позивача Пронюк В.Я. (довіреність від 22.12.2020 № 14-340);

Від відповідача Орлова О.В. (в порядку самопредставництва).

Суть спору:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.10.2019 № 7702/1920-КП-23 у розмірі 1 770 707,13 грн., з якої 1 386 779,48 грн. сума основного боргу, 105 397,89 грн. пені, 105 490,86 грн. 3 % річних, 173 038,90 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.07.2021.

Протокольною ухвалою від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2021.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 15, 16, 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, статті 20, 173, 174, 175, 193, 216, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору постачання природного газу від 02.10.2019 № 7702/1920-КП-23 щодо оплати.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала наявність заборгованості та просила суд зменшити суму нарахованої пені на 90 %.

09.07.2021 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву від 07.07.2021 № 13/03-932 (вх. № 18467/21) в якому Відповідач визнав суму основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат, також просить суд зменшити суму стягнення пені на користь АТ НАК Нафтогаз України на 90 % від заявленої суми.

12.07.2021 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив (вх. № 18657/21) в якому Позивач просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

02.10.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № 7702/1920-КП-23 (далі Договір від 02.10.2019) /а.с. 17-25/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору від 02.10.2019 постачальник (Позивач) зобов`язався поставити споживачеві (Відповідачу) природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Згідно із пунктом 2.1 Договору від 02.10.2019 постачальник передає споживачу у жовтні 2019р. квітні 2020р. замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 3 590 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень 2019р. 80; листопад 2019р. 550; грудень 2019р. 700; січень 2020р. 920; лютий 2020р. 780; березень 2020р. 560; квітень 2020р. - 0.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.4 Договору від 02.10.2019 ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу». Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту. Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Пунктом 5.1 Договору від 02.10.2019 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В подальшому між Позивачем та Відповідачем були укладені додаткові угоди, а саме від 28.10.2019 № 1, від 12.11.2019 № 2, від 09.12.2019 № 3, від 18.12.2019 № 4 /а.с. 26, 27, 28, 29/.

Крім того, 28.01.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 5 до Договору від 02.10.2019 відповідно до якої сторони зокрема, дійшли згоди про наступне:

1. Викласти з 01 січня 2020 року пункти 4.1 та 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору у наступній редакції:

« 4.1 Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог положення (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 17) та інших нормативно-правових актів і визначається в прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу». Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті постачальника.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

4.2 Ціна за 1000 куб. м. природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим договором складає 4 650,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %, усього разом з ПДВ 5 580,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, усього разом з ПДВ 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 774,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, усього разом з ПДВ 5 728,99 грн.»

2. Викласти з 01 січня 2020 року пункт 7.2 Розділу 7 «Відповідальність Сторін» цього Договору у наступній редакції:

« 7.2 У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.»

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що Позивачем та Відповідачем складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 17 919 820,39 грн., а саме:

від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 2 277 712,48 грн. (а.с. 31);

від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 3 842 391,25 грн. (а.с. 32);

від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 4 220 531,22 грн. (а.с. 33);

від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 4 247 772,72 грн. (а.с. 34);

від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 3 114 737,54 грн. (а.с. 35);

від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 216 675,18 грн. (а.с. 36).

Відповідачем частково сплачено Позивачу за поставлений газ у розмірі 16 533 040,91 грн., що підтверджується випискою Операцій за підприємством АТ «Одеська ТЕЦ» (а.с. 40-46).

Отже сума заборгованості Відповідача за Договором від 02.10.2019 складає 1 386 779,48 грн. (17 919 820,39 16 533 040,91 = 1 386 779,48).

Докази оплати Відповідачем заборгованості у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сума 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 02.10.2019 за періоди з 27.12.2019 по 30.04.2021 складає суму у розмірі 105 490,86 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем /а.с. 7-15/.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати за Договором від 02.10.2019 за періоди з 01.03.2020 по 30.04.2021 складають суму в розмірі 173 038,90 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем /а.с. 7-15/.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2 Договору від 02.10.2019 (в редакції Додаткової угоди № 5) у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 02.10.2019 у періоди з 27.12.2019 по 17.04.2020 складає суму в розмірі 105 397,89 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем /а.с. 7-15/.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу та пені, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 910/143/19, від 21.10.2019 по справі № 910/1005/19.

Суд також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно якої у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи інтереси сторін, поведінку винної сторони та ступень виконання зобов`язання, а саме сплату 92 % суми основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, і захист майнового права та інтересу кредитора шляхом компенсації 3 % річних та інфляційних втрат, суд вважає за можливе зменшити суму пені до 52 698,95 грн.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 1 386 779,48 грн. суми основного боргу, 52 698,95 грн. пені, 105 490,86 грн. 3 % річних та 173 038,90 грн. інфляційних втрат.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на Відповідача без врахування зменшення такого розміру.

Керуючись частинами першою та другою статті 11, статтями 509, 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 549, частиною третьою статті 551, частиною першою статті 610, частиною другою статті 625, статтею 629, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1 386 779,48 грн. (один мільйон триста вісімдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять гривень 48 коп.) суму основного боргу, 52 698,95 грн. (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень 95 коп.) пені, 105 490,86 грн. (сто п`ять тисяч чотириста дев`яносто гривень 86 коп.) 3 % річних, 173 038,90 грн. (сто сімдесят три тисячі тридцять вісім гривень 90 коп.) інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 26 560,61 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень 61 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ в частині стягнення пені в розмірі 52 698,95 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 20 вересня 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов