РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 м. КиївСправа № 910/5424/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ СОЛЮШН";

до: акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК";

про: стягнення 2.315.149,60 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Легка А.С.

Представники сторін:

позивача: Кузьмич Я.В.;

відповідача: Семенець І.І.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "САММІТ СОЛЮШН" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (далі - відповідач) про стягнення 6.892.919,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки товару від 27.03.2019 № 20066, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 6.892.919,71 грн., з яких: 886.200,00 грн. - основна заборгованість, 5.902.002,15 грн. - пеня, 37.587,61 грн. - 3 % річних та 67.129,95 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5424/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 17.05.2021.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором поставки товару від 27.03.2019 № 20066 у зв`язку з повною оплатою такого товару відповідачем. Також в поданому відзиві відповідач заперечив про розмір заявлених позивачем судових витрат.

В підготовчому засіданні 17.05.2021 оголошено перерву до 14.06.2021.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що відповідачем не спростовано невиконання позивачем зобов`язань з поставки товару, а також не спростовано порушення відповідачем строків оплати такого товару.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про те, що викладені в позові доводи та черговість відображення документів не дають змоги чітко поєднати об`єм замовленого товару з об`ємом поставленого та оплаченого товару. Також в поданих до суду запереченнях відповідач зазначає про відсутність в матеріалах справи видаткових накладних за № 55 та № 125 та заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

До господарського суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог до 2.315.149,60 грн., з яких: 307.730,00 грн. - основна заборгованість, 1.980.781,45 грн. - пеня, 8.700,75 грн. - 3 % річних та 17.937,40 грн. - інфляційні втрати.

В підготовчому засіданні 14.06.2021 суд на місці ухвалив:

- прийняти до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог;

- оголосити перерву в підготовчому засіданні до 05.07.2021.

В підготовчому засіданні 05.07.2021 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.07.2021.

В судових засіданнях 26.07.2021 та 25.08.2021 оголошено перерви до 25.08.2021 та до 08.09.2021.

В судовому засіданні 08.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки товару від 27.03.2019 № 20066 (далі - Договір), відповідно до предмету якого, в порядку та на умовах, визначених Договором, позивач, на підставі отриманих від відповідача замовлень, зобов`язується: виготовляти, збирати, поставляти та передавати у власність відповідача товар, найменування, асортимент, кількість, матеріал виготовлення, колір товару, креслення та/або малюнки за яким товар повинен бути виготовлений та ціна за одиницю якого зазначені у специфікації товару, що є додатком № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.1.1 Договору).

Пунктом 10.3 Договору визначено, що оплата вартості товару, що постачається за даним Договором, здійснюється наступним чином:

- платіж в розмірі 50 % загальної вартості товару, зазначеної у специфікації до Договору відповідач здійснює на поточний рахунок позивача протягом 10 банківських днів, що починають обчислюватися з наступного банківського дня, що слідує за днем підписання сторонами Договору та отримання відповідачем виставленого позивачем рахунку (рахунок на попередню оплату позивач зобов`язаний виставити відповідачу протягом 1 робочого дня з моменту підписання Договору, рахунок вручається уповноваженому представнику відповідача або направляється останньому поштою з повідомленням про вручення (п. 10.3.1 Договору);

- решту коштів 50 % вартості товару, зазначеної у відповідній заявці до Договору, відповідач сплачує на поточний рахунок позивача протягом 10 банківських днів, що починають обчислюватися з наступного банківського дня, що слідує за днем підписання сторонами акту прийому-передачі товару за якістю, яким підтверджується прийняття відповідачем за якістю всього товару, який позивач зобов`язаний передати відповідачу, згідно умов цього Договору, та отримання відповідачем виставленого позивачем рахунку (рахунок на остаточну оплату позивач зобов`язаний виставити відповідачу протягом 1 робочого дня з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі товару за якістю. Рахунок вручається уповноваженому представнику відповідача або направляється останньому поштою з повідомленням про вручення) (п. 10.3.2 Договору).

Положеннями пункту 10.4 Договору передбачено, що у разі, якщо передбачений Договором товар приймався відповідачем за якістю частинами (у випадках, передбачених п. 7.11 Договору) та у відповідача були відсутні зауваження щодо якості такого товару, оплата вартості всього товару, зазначена у відповідній заявці, здійснюється відповідачем протягом 10 банківських днів, що починаються обчислюватися з наступного банківського дня, що слідує за днем прийняття відповідачем за якістю всього товару, зазначеного в такій заявці, та підписання сторонами актів прийому-передачі за якістю частини товару на всю партію товару, зазначену в заявці, згідно якої здійснюється поставка товару, та за умови отримання відповідачем виставленого позивачем рахунку. Рахунок на оплату вартості товару позивач зобов`язаний передати відповідачу протягом 2 робочих днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі товару за якістю, яким підтверджується прийняття відповідачем всієї партії товару, вартість якої підлягає оплаті відповідачем. Рахунок вручається уповноваженому представнику відповідача під розпис або направляється останньому поштою з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 12.2 Договору, у разі порушення відповідачем передбачених Договором строків оплати або після оплати, відповідач, на вимогу позивача, сплачує останньому неустойку в розмірі 0,5 % від загальної вартості товару, зазначеного у заявці, за кожен день порушення строку оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги обставини, викладені в заяві позивача про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, спір між сторонами у даній справі фактично виник з наступних первинних документів:

- видаткової накладної № 55, акту надання послуг № 55, акту прийому-передачі товару за якістю № 0506-9 на суму 205.890,00 грн. (адреса поставки: м. Кривий Ріг, Криворізьке № 1, пр. Металургів, 21а);

- видаткової накладної № 125, акту надання послуг № 125, акту прийому-передачі товару за якістю № 1809-7 на суму 149.240,00 грн. (адреса поставки: Одеса, Одеське, вул. Катерининська, 11/вул. Ланжероновська, 20-22), який частково оплачений відповідачем на суму 47.400,00 грн.

Позивач стверджує, що вказані первинні документи не були підписані відповідачем, проте визнані останнім.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості за укладеним між сторонами спору Договором в сумі 307.730,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 1.980.781,45 грн., а також вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8.700,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 17.937,40 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, суд не має можливості встановити фактичну поставку товару за Договором за первинними документами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги (видаткова накладна № 55, акт надання послуг № 55, акт прийому-передачі товару за якістю № 0506-9 на суму 205.890,00 грн. (адреса поставки: м. Кривий Ріг, Криворізьке № 1, пр. Металургів, 21а) (видаткова накладна № 125, акт надання послуг № 125, акт прийому-передачі товару за якістю № 1809-7 на суму 149.240,00 грн. (адреса поставки: Одеса, Одеське, вул. Катерининська, 11/вул. Ланжероновська, 20-22), оскільки такі первинні документи, як в оригіналах так і в засвідчених копіях в матеріалах справи відсутні.

Водночас, частина поставки товару визнана відповідачем у зв`язку із частковою оплатою (на суму 47.400,00 грн.) останнім поставки за видатковою накладною № 125, актом надання послуг № 125 та актом прийому-передачі товару за якістю № 1809-7.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.04.2021 у справі № 910/16846/20, яке набрало законної сили, за позовом відповідача до позивача, зокрема, про стягнення вартості непоставленого товару за Договором, зокрема, встановлено:

- "на підставі укладеного між сторонами договору, відповідно до затвердженої у Додатку №2 форми, позивачем відповідно до п. 5.2. договору було направлено відповідачу Заявку №1 від 27.03.2019 на поставку товару на загальну суму 1193640 грн, відповідно до якої здійснено наступні замовлення: м. Київ, відділення Київське №6, вул. Велика Васильківська, буд. 28 на суму 74720 грн; м. Тернопіль, відділення Тернопільське, вул. Медова, буд. 18 на суму 138590 грн; м. Кам`янець-Подільський, відділення Кам`янець-Подільське, вул. Лесі Українки, буд. 31 на суму 65820 грн; м. Запоріжжя, відділення Запоріжське №1, проспект Соборний, буд. 141 на суму 74730 грн; м. Кривий Ріг, відділення Криворіжське №1, проспект Металургів, буд. 21а на суму 242610 грн; м. Харків, відділення Харківське №1, вул. Полтавський шлях, буд. 14 на суму 74370 грн; м. Харків, відділення Харківське №5, вул. Гиршмана, буд. 3 на суму 119370 грн; м. Одеса, відділення Одеське, вул. Катерининська, 11/ вул. Ланжероновська, буд. 20-22 на суму 154240 грн; м. Черкаси, відділення Черкаське, бульвар Шевченка буд. 258 на суму 176510 грн; м. Кропивницький, відділення Кропивницьке, вул. Дворцова, буд. 46-А на суму 73040 грн.

Відповідач відповідно до поданої позивачем Заявки на поставку товару виставив рахунок на оплату №36 від 27.03.2019 на загальну суму 1193640 грн, який було оплачено позивачем відповідно до п.10.3.1. договору, що підтверджується копією долученого до матеріалів справи Меморіального ордеру №3620063 від 29.03.2019 на загальну суму 596820 грн.";

- "Проте відповідачем власні зобов`язання щодо поставки замовленого позивачем товару виконано лише частково, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, актами надання послуг та актами прийому-передачі товару за якістю.".

- "Враховуючи, невиконання відповідачем власних зобов`язань щодо поставки товару у повному обсязі та відмову позивача від непоставленого товару, у відповідача настав обов`язок щодо повернення авансових платежів за непоставлений товар у розмірі 203500 грн та помилково сплачених коштів у розмірі 117175 грн, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.".

Таким чином, вказаним рішенням суду встановлено факти:

- часткової поставки відповідачу товару за Договором за адресами: м. Кривий Ріг, відділення Криворіжське №1, проспект Металургів, буд. 21а та м. Одеса, відділення Одеське, вул. Катерининська, 11/ вул. Ланжероновська, буд. 20-22;

- повну оплату відповідачем товару за Договором за адресами: м. Кривий Ріг, відділення Криворіжське №1, проспект Металургів, буд. 21а та м. Одеса, відділення Одеське, вул. Катерининська, 11/ вул. Ланжероновська, буд. 20-22;

- часткове виконання позивачем зобов`язання з поставки замовленого відповідачем товару за Договором;

- наявність у позивача обов`язку з повернення відповідачу авансових платежів за непоставлений товар.

Приймаючи до уваги викладені обставини суд дійшов висновку про те, що зобов`язання сторін з приводу поставки/оплати товару за первинними документами, якими позивач обґрунтовує вимоги у даному спорі, у сторін відсутні, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 307.730,00 грн. задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8.700,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 17.937,40 грн. задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок таких сум здійснений позивачем на підставі заявленої до стягнення основної заборгованості, у задоволенні якої судом відмовлено.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так позивачем, заявлена вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 1.980.781,45 грн. за порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором (за заявками №№ 1, Ѕ, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13) з розрахунку 0,5 % загальної вартості товару, зазначеного у заявці, за кожен день порушення строку оплати, на підставі пункту 12.2 Договору.

Проте, суд враховує положення пункту 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого: за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи встановлені вище обставини в сукупності суд дійшов висновку про те, що відповідачем частково порушені строки оплати товару за Договором.

Сума пені, за розрахунком суду, з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, в заявлений позивачем період становить 301.194,77 грн.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що рішенням господарського суду м. Києва від 13.04.2021 у справі № 910/16846/20 судом зменшено розмір заявленої неустойки на 50 %, суд вважає справедливим, розумним та необхідним зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені у даному спорі на 50 % (тобто до 150.597,39 грн.).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Решта доводів та заперечень сторін спору відхилені судом, приймаючи до уваги встановлені вище обставини.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100, ідентифікаційний код: 23494714) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ СОЛЮШН" (Україна, 04119, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗООЛОГІЧНА, будинок 4А, офіс 139 ідентифікаційний код: 38464419) пеню в сумі 150.597 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.258 (дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн. 96 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16 вересня 2021 року

Суддя С.В. Балац