ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" вересня 2021 р. Cправа № 902/699/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Мосьондза С.А.,

відповідача - Мисліцької Л.М.,

присутньої - Яременко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036)

до: Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради (вул. Козацький шлях, 60, смт Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252)

про стягнення 416122,67 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" подано позов до Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради про стягнення 416122,67 грн.

Ухвалою суду від 19.07.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/699/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.08.2021.

Під час підготовчого провадження у справі учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 67-80, том 1); позивачем - відповідь на відзив (а.с. 81-84, том 1).

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 09.09.2021.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача підтримала викладене у відзиві на позовну заяву, просила зменшити розмір неустойки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ217-1599-21 від 10.02.2021 в частині оплати за поставлений газ у січні-березні 2021 року, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" заявлено до стягнення з Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради 416122,67 грн заборгованості, з яких: 381778,06 грн - основного боргу; 14448,8 грн - інфляційних втрат; 3405,81 грн - 3% річних; 16490 грн - пені.

У відзиві на позовну заяву відповідач акцентує увагу, що 30.03.2021 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області складений Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-02-04-012098-a, яким зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законодавством порядку, зокрема, в межах законодавства вжити заходів щодо розірвання Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ217-1599-21 від 10.02.2021. На виконання вимог вказаного Висновку 02.04.2021 сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої зменшено загальну суму Договору та припинено його дію. При цьому відповідачем частково здійснено оплату за Договором у період дії Договору, однак через виявлені порушення під час моніторингу процедури закупівлі повну оплату заборгованості не проведено.

Разом з тим відповідач вказує на приписи ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, відповідно до яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, зазначаючи, що порушення зобов`язання Відділом освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради не потягло значних збитків для позивача.

В свою чергу, позивач у відповіді на відзив зазначає, що природний газ поставлявся в межах дії Договору, що підтверджується підписаними представниками та скріпленим печатками обох сторін актами приймання - передачі природного газу до договору на постачання природного газу №41АВ217-1599-21 від 10.02.2021. При цьому в судовому порядку Договір не визнавався недійсним та одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Окрім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" щодо зменшення штрафних санкцій висловлено позицію, що несвоєчасна сплата коштів за природний газ, що було допущено відповідачем, тягне за собою зниження рівня енергетичної безпеки держави, перешкоджає ефективному функціонуванню та розвитку газового господарства, що є важливою частиною економічної системи, яка забезпечує життєдіяльність всього господарства України, негативно впливає на забезпечення стабільного фінансового стану в газовому господарстві, таким чином, прямо порушує інтереси Держави та позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

10.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" (Постачальник, позивач) та Відділом освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради (Споживач, відповідач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ217-1599-21 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно із п.п. 1.2., 1.3. річний плановий обсяг постачання газу - до 32,00 тис.куб.м; планові обсяги постачання газу по місяцях: січень - 10 666,6 куб.м; лютий - 10 666,6 куб.м; березень - 10 666,6 куб.м.

Відповідно до підп. 2.9.1.- 2.9.3. п. 2.9. Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному-порядку:

- за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

- на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника;

- споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

За умовами п.п. 3.2. - 3.3. Договору ціна газу з урахуванням послуги доступу до потужності становить 8250,00 грн за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1650,00 грн, всього з ПДВ - 9900,00 грн. Ціна може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (підп. 4.2.1. - 4.2.3. п. 4.2. Договору).

Сторони дійшли згоди (підп. 6.2.1. п. 6.2. Договору), що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2021 до 31.03.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ дія Договору встановлена з 01.01.2021 до 31.03.2021 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Згодом, Додатковою угодою №1 від 02.04.2021 до Договору сторонами погоджено зменшення загальної суми Договору на 117213,53 грн, відтак загальна сума Договору склала 199586,47 грн.

На виконання умов Договору позивачем в період з січня 2021 року по березень 2021 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 608 170,57 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу, які обопільно підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 18-24, том 1).

Разом з тим оплату за переданий газ відповідач здійснював з простроченням та не у повному обсязі.

Так, відповідно до банківських виписок по рахунку позивача (а.с. 25-27, том 1) відповідачем сплачено вартість поставленого газу за Договором відповідно до актів приймання-передачі природного газу в період з січня 2021 року по березень 2021 року в сумі 226 392,51 грн.

Відтак несплаченим залишається основний борг в розмірі 381 778,06 грн, який заявлено до стягнення. При цьому внаслідок прострочення виконання зобов`язання з Договором Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" також нараховано та заявлено до стягнення з Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради 14448,8 грн - інфляційних втрат; 3405,81 грн - 3% річних; 16490 грн - пені.

Окремо слід зазначити, що позивач звертався до відповідача із претензією вих. №217007-2-Ск-2491-0521 від 17.05.2021 про сплату вартості поставленого природного газу в сумі 381 778,06 грн, однак реагування Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради на таку претензію матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ217-1599-21 від 10.02.2021, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

За змістом ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами підп. 4.2.3. п. 4.2. Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи, несплаченою залишається вартість переданого позивачем відповідачу газу за Договором в сумі 381 778,06 грн, відтак позовна вимога про стягнення основного боргу у вказаній сумі підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони дійшли згоди, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (підп. 6.2.1. п. 6.2. Договору).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення боржника по сплаті отриманого природного газу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат, 3% річних та пені, судом помилок в періодах нарахування та в сумах не виявлено, що свідчить про обґрунтованість заявлених до стягнення 14448,8 грн - інфляційних втрат; 3405,81 грн - 3% річних та 16490 грн - пені.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" щодо стягнення з відповідача 14448,8 грн - інфляційних втрат та 3405,81 грн - 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 233 ГК України, які також кореспондують зі змістом статті 551 ЦК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені суд приймає до уваги такі обставини:

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником;

- пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат;

- відсутність підстав вважати, що несвоєчасне погашення відповідачем вартості отриманого газу потягло за собою значні збитки для позивача;

Крім того, суд враховує правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Правовий висновок, що пеня не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відповідно до постанови від 08.04.2020 у справі №924/570/19.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 90%.

Таким чином, з нарахованих позивачем 16490 грн пені підлягають стягненню з відповідача 10% в сумі 1649 грн. При цьому в позові на суму 14841 грн пені слід відмовити у зв`язку з її зменшенням судом.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, №924/754/18 від 18.06.2019, №912/1703/18 від 27.03.2019.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів щодо зменшення суми пені. При цьому викладене відповідачем у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовує вищенаведених судом підстав для часткового задоволення позову.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України з покладенням витрат по сплаті судового збору і в частині вимоги, за якою відмовлено у позові у зв`язку із зменшенням пені. При цьому суд враховує викладене в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною), у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, туризму та спорту Вороновицької селищної ради (вул. Козацький шлях, 60, смт Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036; ) 381778,06 грн - основного боргу; 14448,8 грн - інфляційних втрат; 3405,81 грн - 3% річних; 1649 грн - пені та 6241,84 грн - витрат на сплату судового збору.

3. У стягненні решти пені в сумі 14841 грн - відмовити.

4. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на адресу електронної пошти позивача: .

Повне рішення складено 15 вересня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036; ;

4 - відповідачу - вул. Козацький шлях, 60, смт Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252.