ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1964/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
до 1. Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків , 2. Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків , 3. Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків , Фізична особа ОСОБА_5 4.Фізичної особи ОСОБА_5 , м. Харків 3-я особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - 1. Фізична особа - ОСОБА_6 , м. Харків, 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА", м. Харків
про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації
за участю представників сторін:

позивача - Дзигівська Ю.А., за ордером № 1051566 від 17.05.2021 року

відповідачів - 1.Романенко Н.А., за ордером № 1057632 від 01.07.2021 року, 2. Кореняк Ю.С., ордер серії ВВ № 1014859, 3. Кореняк Ю.С., ордер серії ВВ № 1014858 від 26.07.2021 року, 4. Кореняк Ю.С., ордер серії ВВ № 1014857 від 26.07.2021 року,

третіх осіб - 1. не з`явився, 2. Суренян А.А., за ордером № 1057273 від 29.06.2021 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів - Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_5 , м. Харків, в якій просить суд визнати недійсним договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" від 26 лютого 2020 року, за яким ОСОБА_2 , від імені якого діяв Сьомочкін Сергій Валентинович на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, передав, а ОСОБА_3 прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" у розмірі 3,33% (три цілих тридцять три сотих), що в грошовому еквіваленті становить 183150,00 грн.; визнати недійсним договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" від 26 лютого 2020 року, за яким ОСОБА_2 , від імені якого діяв Сьомочкін Сергій Валентинович на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, передав, а ОСОБА_4 прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" у розмірі 0,97% (нуль цілих дев`яносто сім сотих), що в грошовому еквіваленті становить 53350,00 грн.; визнати недійсним договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" від 26 лютого 2020 року, за яким ОСОБА_2 , від імені якого діяв Сьомочкін Сергій Валентинович на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, передав, а ОСОБА_5 прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" у розмірі 0,7% (нуль цілих сім сотих), що в грошовому еквіваленті становить 38500,00 грн.; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №5000607 від 28 лютого 2020 року щодо зміни складу або інформації про засновників, зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (), внесений приватним нотаріусом Чорнобровкою І.В.; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №5000607 від 28 лютого 2020 року щодо зміни складу або інформації про засновників, зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (), внесений приватним нотаріусом Чорнобровкою І.В. та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №5000607 від 28 лютого 2020 року щодо зміни складу або інформації про засновників, зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (), внесений приватним нотаріусом Чорнобровкою І.В.

Також, Фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання про виклик та допит свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Разом з позовом Фізичною особою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони учасникам (засновникам) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (), а саме ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - відчужувати у будь-який спосіб свої корпоративні права (частку у статутному капіталі ТОВ, передавати в заставу або іншим чином забезпечувати виконання своїх власних зобов`язань перед третіми особами за рахунок їх корпоративних прав в Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (); накладення арешту на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" () у розмірі 33.33%, що в грошовому еквіваленті складає 1833150,00, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); накладення арешту на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" () у розмірі 9.72%, що в грошовому еквіваленті складає 534600,00, яка належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ); накладення арешту на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" () у розмірі 6.95%, що в грошовому еквіваленті складає 382250,00, яка належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства України, проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" (), які не пов`язані із змінами відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, проте впливають на предмет спору (зміна компетенції ЗЗУ Товариства та виконавчого органу Товариства, зміна порядку виходу учасників із Товариства).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись частиною 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що відповідачами у позовній заяві вказано фізичні особи, що не є підприємцем, суд звернувся до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

04 червня 2021 року через канцелярію суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області подано відповідь (вхідний № 13129) про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2 .

04 червня 2021 року через канцелярію суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області подано відповідь (вхідний № 13131) про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_3 .

04 червня 2021 року через канцелярію суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області подано відповідь (вхідний № 13134) про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_4 .

04 червня 2021 року через канцелярію суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області подано відповідь (вхідний № 13128) про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_5 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 05 липня 2021 року на 11:30 годин; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу - ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА".

29 червня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 подано відзив (вхідний № 15143) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

29 червня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_5 подано відзив (вхідний № 15144) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

29 червня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_4 подано відзив (вхідний № 15142) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

29 червня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" подані письмові пояснення (вхідний № 15141), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

02 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання (вхідний № 15433) про відкладення підготовчого засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

05 липня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" подано заяву (вхідний № 15525) про розподіл судових витрат, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 подано заяву (вхідний № 15522) про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_4 подано заяву (вхідний № 15521) про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_5 подано заяву (вхідний № 15520) про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 05 липня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 19 липня 2021 року на 15 годин.

14 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_4 подано заперечення (вхідний № 16493) на клопотання про виклик та допит свідків, яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

14 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 подано заперечення (вхідний № 16491) на клопотання про виклик та допит свідків, яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

14 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 подано заперечення (вхідний № 16492) на клопотання про виклик та допит свідків, яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

15 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_2 подано відзив (вхідний № 16569) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи. ОСОБА_2 у відзиві зазначає, що взагалі не мав наміру укладати зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 договори дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', оскільки таке дарування зовсім не мало для нього будь-якого економічного сенсу. На підтвердження цього, надав до суду боргові розписки та нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_10 , а також нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 , в яких зазначалось про наявність у ОСОБА_2 фінансових труднощів та наміру продати належну йому частку. До того ж, ОСОБА_2 наголошує, на тому, що Сьомочкін Сергій Валентинович (повірений) не мав достатнього обсягу повноважень для укладання договорів дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' 26 лютого 2020 рік. Крім цього, у відзиві ОСОБА_2 стверджує, що при підготовці до укладання договору купівлі-продажу, всупереч вимогам пункту 9.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' та статті 20 Закону України ''Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю'' письмово не інформував усіх учасників ТОВ, зокрема ОСОБА_6 про бажання продати належну йому частку. ОСОБА_2 стверджує, що грошових коштів за відчуження належної йому частки він не отримував.

15 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_2 подано клопотання (вхідний № 16568) про витребування доказів.

19 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 , Фізичною особою ОСОБА_4 та Фізичною особою ОСОБА_5 подано клопотання (вхідний № 16794) про долучення до матеріалів справи доказів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані докази.

19 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 , Фізичною особою ОСОБА_4 та Фізичною особою ОСОБА_5 подано письмові пояснення (вхідний № 16795), які суд приймає та долучає до матеріалів справи. В письмових поясненнях були висловлені заперечення на доводи ОСОБА_2 , надані у відзиві на позовну заяву. Так, зокрема відповідачами було вказано, що з огляду на текст довіреності від 08 лютого 2020 року Сьомочкін Сергій Валентинович мав право від імені та за дорученням Довірителя ( ОСОБА_2 ), здійснювати правочини щодо частки Довірителя у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', у тому числі договори дарування. Щодо твердження ОСОБА_2 про неотримання грошових коштів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначають, що даний факт підтверджує відсутність підстав для визнання договорів дарування частини частки у статутному капіталі від 26 лютого 2020 року удаваними.

19 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано відповідь (вхідний № 16793) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 19 липня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання 26 липня 2021 року на 10:30 годин.

22 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано заперечення (вхідний № 17194), які суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

22 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано заперечення (вхідний № 17195), які суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

22 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання (вхідний № 17197) про визнання явки другого, третього та четвертого відповідачів обов`язковою.

26 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 , Фізичною особою ОСОБА_4 та Фізичною особою ОСОБА_5 подані заперечення (вхідний № 17281), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

26 липня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" подано заперечення (вхідний № 17303), які суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи ОСОБА_1 про виклик та допит свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та відмовлено у задоволенні клопотання (вхідний № 17194 від 22 липня 2021 року) Фізичної особи ОСОБА_1 про визнання явки другого, третього та четвертого відповідачів обов`язковою.

Протокольною ухвалою суду від 26 липня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання 28 липня 2021 року на 12 годин.

26 липня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" подано пояснення (вхідний № 17427), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

28 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_2 подано клопотання (вхідний № 17565) про відкладення підготовчого засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

28 липня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання (вхідний № 17564) про відкладення підготовчого засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 28 липня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання 04 серпня 2021 року на 15:40 годин.

02 серпня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання (вхідний № 17911) про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 08 вересня 2021 року; клопотання Фізичної особи ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання задоволено та відкладено підготовче засідання на 11 серпня 2021 року на 15:30 годин.

10 серпня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_3 , Фізичною особою ОСОБА_4 та Фізичною особою ОСОБА_5 подано заперечення (вхідний № 18622), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання (вхідний №16568 від 15 липня 2021 року) Фізичної особи ОСОБА_2 про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду від 11 серпня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 13 серпня 2021 року на 12 годин.

Протокольною ухвалою суду від 13 серпня 2021 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засідання до 13 вересня 2021 року на 11:40 годин.

13 вересня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою ОСОБА_1 подано заяву (вхідний № 21266), яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані договори дарування частини частки у статутному капіталі від 26 лютого 2020 року є удаваними правочинами, оскільки фактично спрямовані на приховання інших правочинів - договорів купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', які в свою чергу укладені з порушенням переважного права інших учасників товариства, яке закріплене пунктом 9.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' та статтею 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Крім цього, позивач наголошує на тому, що договори дарування від 26 лютого 2020 року за якими ОСОБА_2 була відчужена частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' укладені за відсутності згоди сторін щодо ціни договору як істотної умови договору купівлі-продажу, без згоди позивача, як дружини ОСОБА_2 , на відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' шляхом укладання саме договору купівлі-продажу частки та за відсутності у представника ОСОБА_2 -Сьомочкіна Сергія Валентиновича достатнього обсягу повноважень наданих довіреністю від 8 лютого 2020 року, а саме відсутності повноважень на підписання договору купівлі-продажу та дарування.

Представник першого відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позовні вимоги підтримує.

Представник другого відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано недоведеністю позивачем факту удаваності оспорюваних договорів дарування, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували оплатне відчуження ОСОБА_2 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''. Також, було наголошено на відсутності підстав для недійсності договорів дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Представник третього відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано недоведеністю позивачем факту удаваності оспорюваних договорів дарування, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували оплатне відчуження ОСОБА_2 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''. Також, було наголошено на відсутності підстав для недійсності договорів дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Представник четвертого відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано недоведеністю позивачем факту удаваності оспорюваних договорів дарування, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували оплатне відчуження ОСОБА_2 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''. Також, було наголошено на відсутності підстав для недійсності договорів дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичної особи - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА" у судовому засіданні та у наданих письмових пояснення проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на відсутність доказів, які б доводили наявність ознак договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача, відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно пунктів 2.1, 4.1, 4.6, 5.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства, яке оформлене протоколом №58 від 27 листопада 2012року, товариство є юридичною особою, веде самостійний баланс, має рахунки в установах банків, круглу печатку та кутовий штамп, фірмові бланки та інші необхідні реквізити. Учасниками товариства є: ОСОБА_6 , якій належить 50% статутного капіталу, що еквівалентно 2 750 000 грн; ОСОБА_3 , якому належить 30% статутного капіталу, що еквівалентно 1 650 000 грн; ОСОБА_4 , якому належить 8,75% статутного капіталу, що еквівалентно 481 250 грн; ОСОБА_5 , якому належить 6,25% статутного капіталу, що еквівалентно 343 750 грн; ОСОБА_2 , якому належить 5% статутного капіталу, що еквівалентно 275 000 грн.

Відповідно до пункту 9.2. Статуту частка учасника може бути відчужена до повної її сплати лише у частині, в якій її вже сплачено.

03 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' із заявою, в якій просив надати довідку про те, що належна йому частка в статутному капіталі Товариства є оплаченою в повному обсязі. При цьому, ОСОБА_2 зазначав, що зазначена довідка необхідна для укладання правочину щодо продажу вказаної частки.

26 лютого 2020 року Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Згідно пункту 1.1. договору ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передає, а ОСОБА_3 (обдарований) приймає в дарунок частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' () у розмірі 183 150, 00 гривень (сто вісімдесят три тисячі сто п`ятдесят гривень, 00 копійок), що складає 3,33% (три цілих тридцять три сотих відсотків).

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. договору дарування від 26 лютого 2020 року, укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_3 , обдарований набуває право власності на частину частки, що передається за цим договором, з моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства, що здійснюється на підставі Акту приймання-передачі частини частки. З моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства до обдаровуваного переходять всі права та обов`язки дарувальника як учасника Товариства.

Згідно пункту 5.1. договору дарування від 26 лютого 2020 року, укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_3 договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

26 лютого 2020 року між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 було складено та підписано акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (), у зв`язку з укладенням між сторонами у простій письмовій формі договору дарування частини частки у статутному капіталі, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Чорнобровкою І.В., зареєстровано в реєстрі за №№228, 229.

26 лютого 2020 року Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_4 було укладено договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Відповідно до пункту 1.1. договору ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передає, а ОСОБА_4 (обдарований) приймає в дарунок частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' у розмірі 53 350, 00 гривень (п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят гривень, 00 копійок), що складає 0,97% (нуль цілих дев`яносто сім сотих відсотків).

Згідно пунктів 2.2., 2.3. договору дарування від 26 лютого 2020 року укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_4 , обдарований набуває право власності на частину частки, що передається за цим договором, з моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства, що здійснюється на підставі Акту приймання-передачі частини частки. З моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства до обдаровуваного переходять всі права та обов`язки Дарувальника як учасника Товариства.

Відповідно до пункту 5.1. договору дарування від 26 лютого 2020 року, укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_4 , договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

26 лютого 2020 року між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 було складено та підписано акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (), у зв`язку з укладенням між сторонами у простій письмовій формі договору дарування частини частки у статутному капіталі, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Чорнобровкою І.В., зареєстровано в реєстрі за №№234, 235.

26 лютого 2020 року Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_5 було укладено договір дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

Згідно пункту 1.1. договору ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передає, а ОСОБА_5 (обдарований) приймає в дарунок частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' у розмірі 38500, 00 гривень (тридцять вісім тисяч п`ятсот гривень, 00 копійок), що складає 0,7% (нуль цілих сім десятих відсотків).

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. договору дарування від 26 лютого 2020 року, укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_5 , обдарований набуває право власності на частину частки, що передається за цим договором, з моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства, що здійснюється на підставі Акту приймання-передачі частини частки. З моменту державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників та розміри часток у статутному капіталі Товариства до обдаровуваного переходять всі права та обов`язки дарувальника як учасника Товариства.

Згідно пункту 5.1. договору дарування від 26 лютого 2020 року, укладеного між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_5 , договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

26 лютого 2020 року між Сьомочкіним Сергієм Валентиновичем , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 08 лютого 2020 року, та ОСОБА_5 було складено та підписано акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (), у зв`язку з укладенням між сторонами у простій письмовій формі договору дарування частини частки у статутному капіталі, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Чорнобровкою І.В., зареєстровано в реєстрі за №№231, 232.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на день подачі позову учасниками (засновниками) Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' є наступні особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Звертаючись до господарського суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації, позивач на підтвердження удаваності договорів дарування від 26 лютого 2020 року надала суду копію заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' від 03 лютого 2020 року, в якій останній просив надати довідку про те, що належна йому частка в статутному капіталі Товариства є оплаченою в повному обсязі. При цьому, ОСОБА_2 зазначав, що зазначена довідка необхідна для укладання правочину щодо продажу вказаної частки. Крім цього, позивачем було надано копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 07 листопада 2012 року за яким ОСОБА_2 (продавець) передав у власність ОСОБА_6 (покупця) частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' у розмірі 5% (п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства за номінальною вартістю відчужуваного корпоративного права - 275 000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень. Позивач наголошує на тому, що для ОСОБА_2 абсолютно нелогічним було здійснювати безоплатне передання частки, вартість яких є значною, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не є ані близькими друзями, ані родичами для ОСОБА_2 . А тому, враховуючи наявні на час укладення договорів дарування частини частки у статутному капіталі від 26 лютого 2020 року матеріальні труднощі у ОСОБА_2 , укладення таких договорів було б економічно невигідним для ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

За умовами частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (стаття 235 Цивільного кодексу України).

Отже, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, а оскільки відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме.

При цьому реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу.

Специфіка удаваного правочину полягає в тому, що він, існуючи в парі з іншим правочином, який ним прикривається, є завжди таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України, тобто є удаваним, натомість прихований правочин може бути як дійсним, так і недійсним, залежно від того, наскільки він відповідає вимогам чинності правочинів, що містяться у статті 203 Цивільного кодексу України.

Таким чином, удаваність договору не свідчить про автоматичну недійсність таких правочинів, оскільки в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №522/14890/16-ц.

Суд зауважує, що для встановлення факту удаваності угоди позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду - встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №908/225/19.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 Цивільного кодексу України визначено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

За умовами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (стаття 717 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, господарський суд враховує, що на відміну від договору дарування частки у статутному капіталі, який є безоплатним, договір купівлі-продажу завжди має оплатний характер, при цьому, особа, якій належать право власності на частку, самостійно обирає вид правочину, на підставі якого вона має намір відчужити останню.

Отже, для встановлення факту удаваності договорів дарування частини частки у статутному капіталі від 26 лютого 2020 року позивачем має бути доведено факт укладання правочину, що на думку позивача є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином та настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалося вище, позивач в якості доказів по справі надав копію заяви від 03 лютого 2020 року з якою ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''. У письмовій заяві ОСОБА_2 просив надати йому довідку про те, що належна йому частка у розмірі 5% (п`ять відсотків) в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' є оплаченою в повному обсязі, зазначав, що така довідка потрібна для укладання правочину щодо продажу належної йому частки.

Суд зауважує, що дана заява вказує лише на одностороннє бажання ОСОБА_2 станом на 03 лютого 2020 року, тобто навіть не на день укладення спірних договорів дарування від 26 лютого 2020 року, здійснити відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' у розмірі 5% за договорами купівлі-продажу. При цьому, вказана заява жодним чином не підтверджує аналогічного наміру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на оплатне придбання частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', між тим в силу вимог закону удаваність договору можлива лише у разі свідомих дій обох сторін, спрямованих на досягнення інших правових наслідків, ніж ті, що передбачені таким договором.

За таких обставин, а також з огляду на те, що між датою звернення позивача за отриманням довідки та датою укладення оспорюваних договорів дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' від 26 лютого 2020 року минув певний період часу, суд вбачає, що адресована Товариству з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' заява ОСОБА_2 від 03 лютого 2020 року не спростовує наявності у сторін договорів дарування станом на 26 лютого 2020 року волевиявлення на реальне настання правових наслідків укладення договорів дарування.

Щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що були надані позивачем разом із позовною заявою, в яких свідки зазначають про наявність в ОСОБА_2 фінансових труднощів та наміру продати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальність ''АКСІОМА'', то суд не приймає їх до уваги, з огляду на таке:

В силу частин першої, четвертої статті 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Згідно частин першої, другої, третьої статті 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс встановлює, що показання свідка викладаються письмово у заяві свідка. При цьому, процесуальний закон встановлює вимоги до заяви свідка, дотримання яких є обов`язковим для прийняття такої заяви судом в якості доказу.

Проте надані суду письмові пояснення свідка ОСОБА_8 не є заявою свідка в розумінні статті 88 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в них не зазначено місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також відсутнє підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка не посвідчувався нотаріусом.

Так само, пояснення свідка ОСОБА_9 не є заявою свідка в розумінні статті 88 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в них не зазначено місце проживання свідка, місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також відсутнє підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка не посвідчувався нотаріусом.

Зважаючи на те, що викладені письмово пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідають вимогам, які висуваються статтею 88 Господарського процесуального кодексу України до заяви свідка, вважається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подавали будь-яких заяв свідка.

На рахунок доводів позивача про те, що доказами удаваності договорі дарування від 26 лютого 2020 року є продаж ОСОБА_2 частки ОСОБА_6 07 листопада 2012 року, відсутність родинних, дружніх стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначає свободу договору як право сторін вільно укладати договори, обирати контрагента та визначати умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 271 Цивільного кодексу України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

При цьому з аналізу положень статей 717, 720 Цивільного кодексу України не випливає, що між сторонами договору дарування мають бути наявні родинні, дружні стосунки, тобто з урахуванням статті 271 Цивільного кодексу України, ''дарувальник'' може вільно обирати "обдаровуваного" на власний розсуд, а обмеження такого права суперечить положенням чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 918/92/17.

Таким чином, посилання позивача на відсутність родинних, дружній стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не спростовує факт безоплатного відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' ОСОБА_2 26 лютого 2020 року.

Так само, суд не бере до уваги надану позивачем, в якості доказу по справі, копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', укладеного ОСОБА_2 07 листопада 2012 року з ОСОБА_6 , оскільки дана обставина не доводить спрямованість волі сторін під час укладання договорів дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' 26 лютого 2020 року на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які були ними передбачені та настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені договорами дарування 26 лютого 2020 року. Тобто, даний доказ не є належним в розумінні частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, а дана обставина не входить до предмету доказування у справі, що розглядається.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, разом із відзивом (вхідний № 16569) на позовну заяву по справі, в якому ОСОБА_2 частково визнає позовні вимоги, було надано нотаріально посвідчені заяви свідків - ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , в яких зазначено про те, що на момент укладання спірних договорів дарування, тобто станом на 26 лютого 2020 року у ОСОБА_2 були наявні фінансові труднощі через які ОСОБА_2 вирішив саме продати належну йому частку. Як доказ економічної невигідності договорів дарування від 26 лютого 2020 року ОСОБА_2 посилався також на власні боргові розписки від 05 березня 2019 року та 20 березня 2019 року.

Суд вважає за необхідне надати оцінку доказовому значенню цих заяв та боргових розписок. Так, надані ОСОБА_2 заяви свідків, боргові розписки від 05 березня 2019 року та 20 березня 2019 року не підтверджують наявності умислу сторін на укладання договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА''.

Судом також враховано, що позивачем не доведений належними доказами факт проведення розрахунків між сторонами договорів дарування частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' 26 лютого 2020 року (або здійснення оплати в інший спосіб), тобто не надано жодних доказів на підтвердження того, що за оспорюваними договорами дарування сплачувались грошові кошти, а також не доведено інших підстав для визнання договорів дарування частини частки у статутному капіталі удаваними.

Натомість з тексту наданих разом із позовною заявою договорів дарування від 26 лютого 2020 року не вбачається, що обдаровувані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 мали вчинити на користь дарувальника ОСОБА_2 будь-яку дію майнового або немайнового характеру, що свідчило б про оплатний характер відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' ОСОБА_2 та вказувало на наявність ознак договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі.

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

За таких обставин, керуючись критерієм вірогідності доказів та беручи до уваги відсутність у матеріалах справи жодного належного у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження наявності умислу обох сторін щодо виникнення між ними правовідносин з купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМА'', що зумовило б приховання договорів купівлі-продажу шляхом укладення оспорюваних договорів дарування від 26 лютого 2020 року, суд вважає необґрунтованими аргументи позивача щодо удаваності договорів дарування частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' від 26 лютого 2020 року.

За таких обставин, безпідставними є посилання позивача на невідповідність оспорюваних договорів дарування частини частки у статутному капіталі від 26 лютого 2020 року приписам статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", пункту 9.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА''.

За умовами частини першої, третьої та шостої статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі. Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства. Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Пунктами 9.1., 9.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' передбачено, що учасник Товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у Статутному капіталі одному або кільком учасникам Товариства, а також третім особам. Учасники Товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники Товариства не скористаються переважним правом протягом встановленого законодавством терміну, частка учасника може бути відчужена третій особі. Частка учасника може бути відчужена до повної її сплати лише у частині, в якій її вже сплачено.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25 лютого 2016 року, а саме в пункті 4.10. зазначено, що переважне право не поширюється на відносини спадкування, правонаступництва, дарування, іншого безоплатного відчуження частки у статутному капіталі ТОВ.

При цьому, продаж учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки.

Аналогічний правовий висновок був зроблений у постанові Верховного суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/2388/20.

З системного аналізу вищевикладеного випливає, що переважне право інших учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' було б порушене у разі оплатного відчуження частки ОСОБА_2 26 лютого 2020 року. Зважаючи на те, що позивачем не було доведено факт удаваності договорів дарування від 26 лютого 2020 року, порушення переважного права інших учасників відсутнє.

Крім того, доводи позивача щодо порушення оспорюваними правочинами переважного права інших учасників товариства на придбання частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'', жодним чином не обґрунтовують порушення прав та законних інтересів самого позивача, за захистом яких остання звернулась до суду.

Посилання позивача на відсутність згоди сторін щодо ціни договору як істотної умови договору купівлі продажу та на відсутність посвідченої нотаріально заяви позивача, як дружини ОСОБА_2 , з огляду на недоведеність позивачем факту удаваності договорів дарування від 26 лютого 2020 року судом до уваги не приймаються. До того ж, у матеріалах справи наявна нотаріальна заява ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. від 25 лютого 2020 року, зареєстрована в реєстрі №770, на відчуження частки ОСОБА_2 шляхом укладання договорів дарування.

Щодо аргументу позивача щодо відсутності у представника ОСОБА_2 - Сьомочкіна Сергія Валентиновича достатнього обсягу повноважень для укладання договорів дарування, наданих довіреністю від 08 лютого 2020 року суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 08 лютого 2020 року було оформлено довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. З тексту довіреності випливає, що ОСОБА_2 (довіритель) уповноважив Сьомочкіна Сергія Валентиновича (повіреного) представляти інтереси довірителя перед будь-якими фізичними та/або юридичними особами, органами державної влади та органами місцевого самоврядування, в їх департаментах, відділах та структурних підрозділах, центрах надання адміністративних послуг, у тому числі перед державними реєстраторами, нотаріусами, податковими органами, банківськими та іншими фінансовими установами з питань, що стосуються розпорядження часткою довірителя у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (ідентифікаційний код юридичної особи 31940888), укладення/здійснення будь-яких правочинів щодо частки довірителя у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (ідентифікаційний код юридичної особи 31940888), у тому числі відчужувати шляхом дарування, купівлі-продажу, вносити до статутного капіталу інших юридичних осіб або відчужувати іншим чином.

Для цього повірений ( Сьомочкін Сергій Валентинович ) має право від імені та за дорученням довірителя ( ОСОБА_2 ) вчиняти, зокрема, наступні дії: здійснювати правочини щодо частки довірителя у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' (ідентифікаційний код юридичної особи 31940888), у тому числі договори дарування, купівлі-продажу частки у статутному капіталі, готувати, погоджувати проекти документів, підписувати будь-які інші договори, акти здачі-приймання, інші необхідні документи.

Вищевказана довіреність була особисто підписана ОСОБА_2 . (при цьому факт особистого підписання ОСОБА_2 не оспорюється). Нотаріусом Самощенко О.І. було встановлено особу ОСОБА_2 , дієздатність перевірено.

Таким чином, твердження позивача про те, що представник ОСОБА_2 - Сьомочкін Сергій Валентинович не мав достатнього обсягу повноважень для відчуження частки ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' шляхом дарування не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізична особаОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю ''АКСІОМА'' про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "23" вересня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець