ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 904/207/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича

на рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. (повне рішення складено 11.05.2021 р.)

у справі № 904/207/21 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 85104,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Фізична особа-підприємець Марчук Валерій Костянтинович звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 85104,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем було помилково списано з його рахунку грошові кошти в розмірі 85104,00 грн, внаслідок чого вказані кошти підлягають поверненню позивачу на підставі приписів ст. 1212 ЦК України, як безпідставно отримані.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 904/207/21 відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича.

06.05.2021 р. до місцевого суду від Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та ухвалою, Фізична особа-підприємець Марчук Валерій Костянтинович подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Крім того, Фізична особа-підприємець Марчук Валерій Костянтинович просить скасувати оскаржувану ухвалу та покласти судові витрати на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що ним в порядку та у строки, визначені нормами чинного законодавства, були подані належні докази на підтвердження безпідставного списання з його рахунку відповідачем грошових коштів у розмірі 85104,00 грн, тому відсутні правові підстави для відмови у позові.

Крім того, до апеляційної скарги заявником додано клопотання про витребування доказів. У поданому клопотанні заявник просить витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2014 р. по 01.06.2016 р.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 904/207/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 904/207/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

До суду 25.06.2021 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. Окрім цього, у поданій заяві скаржник просить залишити без розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.05.2021 р. у справі № 904/207/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає до розгляду апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 19.05.2021 р. у справі № 904/207/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича, на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

26.07.2021 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва.

03.08.2021 р. через канцелярію суду від Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича надійшла заява про виправлення описки, в якій останній зазначив, що надані ним докази у справі стосуються рахунку № 8687, а всі посилання на рахунок № 8687 є технічною помилкою. Також у вказаній заяві позивач просив суд витребувати у Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.10.2014 р. по 01.06.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

03.03.2011 р. Фізичною особою-підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підпису.

За змістом даної заяви Фізична особа-підприємець Марчук Валерій Костянтинович погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до умов договору Фізичній особі-підприємцю Марчуку Валерію Костянтиновичу був встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 , в електронному вигляді через засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг (Умови).

11.08.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист", як поручителем, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором, було укладено договір поруки № 10221ROT0S05K, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань Фізичною особою-підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем своїх обов`язків за договором від 03.03.2011 р., р/р № 8687.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов договору банківського обслуговування від 03.03.2011 р. щодо повернення кредиту, сплати процентів і комісії за користування кредитом, а також неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" умов договору поруки № 10221ROT0S05K від 11.08.2015 р. в частині виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (перейменоване на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 67917,58 грн, з яких: 35800,00 грн заборгованості за кредитом, 24050,03 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 6778,75 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 1288,80 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 р. у справі № 904/8718/16, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2019 р., позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 35800,00 грн заборгованості за кредитом; в іншій частині позову відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже факти, встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 р. у справі № 904/8718/16, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем у період з 24.10.2014 р. по 28.01.2016 р. було самостійно утримано кошти з рахунку позивача у загальному розмірі 85104,00 грн без достатньої правової підстави.

Позивач також зазначає, що про вказану обставину він наголошував в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 р. у справі № 904/8718/16, проте Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 15.11.2019 р. було вказано, що питання неправомірності утримання (стягнення, списання, отримання) коштів у сумі 85104,00 грн не є предметом спору у цій справі та підлягає розгляду в окремому позові.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання наказу від 21.11.2019 р. у справі № 904/8718/16 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що 06.12.2019 р. Фізична особа-підприємець Марчук Валерій Костянтиновича звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" із вимогою про повернення йому коштів у розмірі 48577,64 грн. Однак, у зв`язку з тим, що вказана вимога задоволена не була, Фізична особа-підприємець Марчук В.К. надіслав на адресу банку заяву про залік зустрічних однорідних вимог на суму 36526,36 грн, які були стягнуті у справі № 904/8718/16, що свідчить на його думку про відсутність заборгованості перед банком та є підставою для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020 р. у справі № 904/8718/16 було відмовлено в задоволені заяви Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

У вказаній ухвалі суду у справі № 904/8718/16 зазначено, що наявність спору між сторонами з приводу суми, на яку Фізичною особою-підприємцем Марчуком В.К. проведено залік зустрічних позовних вимог, без вирішення такого спору в порядку позовного провадження виключає можливість задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що грошові кошти у розмірі 85104, 00 грн є спірними, утриманими з рахунків позивача та зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу.

05.01.2021 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому коштів у розмірі 85104,00 грн, які були отримані АТ КБ «Приватбанк» без достатньої правової підстави протягом наступних семи днів, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку.

Однак відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, грошові кошти у розмірі 85104,00 грн позивачу не повернув.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Вбачається, що предметом заявленого позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього 85104,00 грн безпідставно набутих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем у період з 24.10.2014 р. по 28.01.2016 р. було самостійно утримано кошти з рахунків позивача у загальному розмірі 85104,00 грн без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами ст. 11 Цивільного кодексу України. До відсутності правової підстави стаття 1212 Цивільного кодексу України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним тощо.

Відмовляючи у позові, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження списання відповідачем у період з 24.10.2014 р. по 28.01.2016 р. з рахунків позивача грошових коштів у розмірі 85104,00 грн.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Вбачається, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачем було подано до суду клопотання, в якому останній просив суд витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 24.10.2014 р. по 04.05.2016 р.

Проте, судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивачем у поданому до суду клопотанні не було наведено причини неможливості самостійно отримати виписку по рахунку за період з 24.10.2014 р. по 04.05.2016 р., як і не зазначено заходів, які вжив позивач для отримання цього доказу, враховуючи що зазначений рахунок належить позивачу, він є клієнтом АТ Комерційний банк "Приватбанк" та, відповідно, не обмежений самостійно отримати виписку по рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2021 р. позивачем було направлено на адресу Господарського суду м. Києва клопотання про долучення доказів, що підтверджується відбитком штемпеля Укрпошти.

Однак до канцелярії місцевого суду вказане клопотання надійшло 24.05.2021 р., тобто після винесення рішення у даній справі.

У вказаному клопотанні позивач просив долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують списання відповідачем з його рахунку грошових коштів у розмірі 85104,00 грн.

З наданих позивачем виписок по рахунку № НОМЕР_2 , звітів про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача вбачається, що з рахунку позивача було списано відповідачем для погашення по договору банківського обслуговування 85104,00 грн, а саме: 08.01.2015 р. банком було списано 10000,00 грн, 27.07.2015 р. - 100,00 грн, 24.10.2014 р. - 9200,00 грн, 22.06.2015 р. - 3500,00 грн, 04.05.2016 р. - 38240,00 грн, 28.01.2016 р. - 24064,00 грн.

Як було встановлено вище, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 р. у справі № 904/8718/16, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2019 р., було стягнуто з Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом з рахунку № 8687 за період з 05.05.2014 р. по 08.09.2016 р.

Таким чином, рішенням суду у справі № 904/8718/16 було стягнуто заборгованість з Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича по рахунку № НОМЕР_2 в межах одного й того ж періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" було безпідставно списано з рахунку Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича грошові кошти у розмірі 85104,00 грн.

Таким чином, висновки місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог у даній справі є помилковими, а вимоги Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 85104,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання позивача, поданого у суді апеляційної інстанції про витребування у Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.10.2014 р. по 01.06.2016 р., колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було долучено до матеріалів справи докази, що підтверджують списання відповідачем з його рахунку грошових коштів у розмірі 85104,00 грн, а саме: виписки по рахунку № НОМЕР_2 , звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача.

Отже витребування судом доказів, які вже є наявні у матеріалах справи, є недоцільним.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу адвоката позивач надав суду:

- копію договору № 75 про надання правової допомоги від 19.10.2020 р.;

- копію додаткової угоди до договору № 75 від 20.05.2021 р.;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 76 від 20.05.2021 р.;

- копію акта виконаних робіт з детальним описом від 28.07.2021 р.

Відповідно до умов додаткової угоди до договору № 75 від 20.05.2021 р. сторони домовились, що гонорар адвоката за складання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 904/207/21 та супроводження даної справи у суді апеляційної інстанції становить 2000,00 грн за одну годину робіт, але не більше 15000,00 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 28.07.2021 р. адвокатом Гусаковою О.Б. було виконано наступні роботи:

- консультування клієнта щодо підстав та порядку апеляційного оскарження рішення суду (1 год/2000,00 грн);

- аналіз оскаржуваного рішення суду (2 год/4000,00 грн);

- збирання доказів (складання клопотання про витребування доказів)(1 год/2000,00 грн);

- підготовка заяви по суті: складання апеляційної скарги (7 год/14000,00 грн), копіювання та завірення додатків до апеляційної скарги для відповідача (1 год/2000,00 грн);

- здійснення представництва в суді: подання апеляційної скарги до суду (1 год/2000,00 грн), складання заяви про усунення недоліків, оплата судового збору, направлення заяви до суду, складання заяви від 22.06.2021 р. (1 год/2000,00 грн), складання та направлення до суду клопотання про долучення доказів (1 год/2000,00 грн).

Як вказано у наданому позивачем акті виконаних робіт, у суді апеляційної інстанції адвокатом Гусаковою О.Б. було витрачено 15 год.

За п. 3 акту виконаних робіт адвокатом були виконані роботи за договором на суму 30000,00 грн (15 год * 2000,00 грн), однак сторонами погоджено, що вартість гонорару адвоката становить 2000,00 грн за годину, але не більше 15000,00 грн.

На підставі вказаного позивач просив відшкодувати йому 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вбачається, що відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі, та не подав відповідного клопотання суду.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, судова колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15000,00 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 904/207/21 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Позов Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича задовольнити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ). 85104 (вісімдесят п`ять тисяч сто чотири),00 грн безпідставно набутих грошових коштів.

5. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця Марчука Валерія Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) 270 (двісті сімдесят),00 грн судового збору за подання позову, 3405 (три тисячі чотириста п`ять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 15000 (п`ятнадцять тисяч),00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

В.В. Шапран