РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/10550/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпласт»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДВ»

про стягнення 328867,07 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехпласт» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДВ» про стягнення за договором поставки № 20/10/20 від 20.10.2020 328867,07 грн, з яких: 300000,00 грн боргу, 13512,33 грн пені, 12150,00 інфляційних втрат, 3204,74 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив оплачений позивачем товар.

Суд своєю ухвалою від 06.07.2021 відкрив провадження у справі № 910/10550/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

20.10.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехпласт» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ЗДВ» (постачальник) уклали договір поставки №20/10/20 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця співполімери пропілену (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти зазначений товар і оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент, кількість, характеристика, ціна, та строки поставки та оплати кожної окремої партії товару за цим договором визначається сторонами в рахунках та специфікаціях, які можуть бути як в паперовій, так і в електронній формі і є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 2.4 Договору розрахунок за поставлену партію товару здійснюється покупцем датою поставки постачальником і прийняття покупцем партії товару на складі покупця.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється згідно з заявкою покупця, узгодженою з постачальником, протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня, на умовах DDP Інкотермс 2020 (для постачальника поставка вважається завершена на складі покупця, за адресою: вул. Заводська, 18/86, смт. Пісочин, Харківська обл.).

У матеріалах справи відсутня відповідно заявка.

Проте, оскільки постачальник виставив рахунок на оплату № 158 від 17.12.2020 на поставку сополімеру поліпропілену ЕН801 на суму 1716000,00 грн, суд дійшов висновку, що позивач подав відповідну заявку.

З огляду на умомови Договору відповідач повинен поставити товар до 07 січня 2021 року.

Позивач перерахував відповідачеві 300000,00 грн (платіжні доручення № 3967 від 21.12.2020, № 3968 від 21.12.2020).

Відповідач не поставив товар до 07.01.2021.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2904/21 від 29.04.2021 про повернення 300000,00 грн протягом 10 робочих днів.

Відповідач вимогу не задовольнив.

Право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку, якщо продавець не передав товар у встановлений строк передбачено ч. 3 ст. 693 ЦК України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день розгляду справи відповідач не поставив товар на суму 300000,00 грн, кошти не повернув.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 300000,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Як зазначено вище відповідач зобов`язаний поставити товар до 07.01.2021, тобто зобов`язання відповідача з поставки товару є простроченим з 08.01.2021.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 11736,99 грн пені за період з 08.01.2021 до 29.04.2021 (моменту відмови позивача від поставки). Суд відмовляє в частині стягнення 1775,34 грн пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 3204,74 грн 3 % річних за користування чужими грошовими коштами та 12150,00 грн інфляційних втрат за період з 21.12.2020 до 29.04.2021.

Оскільки в заявлений позивачем період зобов`язання відповідача не було грошовим суд відмовляє в частині стягнення 3204,74 грн 3 % річних за користування чужими грошовими коштами та 12150,00 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю в частині стягнення 300000,00 грн боргу, 11736,99 грн пені, а загалом 311736,99 грн. Суд відмовляє в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпласт» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДВ».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДВ» (вул. Колекторна, буд. 38/40, м. Київ, 02121, код 43050589) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпласт» (вул. Заводська, буд. 18/86, смт Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, код 37431104) 300000,00 грн боргу, 11736,99 грн пені, 4676,05 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун