ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р. Справа№ 911/2178/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кириленко О.П.

від відповідача: Андрієнко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на рішення господарського суду Київської області від 02.03.2021 (повний текст складено 12.03.2021)

у справі № 911/2178/20 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпромсервіс ЛТД"

про стягнення безпідставно набутих коштів

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В липні 2021 року Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 25000000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не підтверджено первинними документами (договорами, рахунками та ін.) підстави для отримання вказаних коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено, що спірні грошові кошти у розмірі 25 000 000, 00 грн було перераховано позивачем відповідачу в межах виконання умов Договору поставки № 878 від 15.08.2012, а тому, позивачем не доведено суду безпідставність здійсненого ним грошового переказу відповідачу у розмірі 25 000 000, 00 грн, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Київської області, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, скаржник зазначає, що відповідачем не надано оригіналів первинних документів, зокрема, договору від 878 від 15.08.2012, додатків до нього тощо, а відтак, останнім не доведено факту укладення та виконання позивачем цього договору як належну правову підставу отримання спірних коштів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту його прав, а сам позов є безпідставним та таким, що має ознаки зловживання правом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021 справу №911/2178/20 передано на розгляд колегії суддів у складі : головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1594/21 від 15.04.2021 у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 справу №911/2178/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 апеляційну скаргу залишено без руху; надано строк десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору у розмірі 37 500,00 грн.

20.05.2021 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" надійшла заява щодо виконання зазначеної ухвали суду, до якого додано платіжне доручення № 2772 від 29.04.2021 про доплату судового збору за подання апеляційної скарги у справі №911/2178/20 в належному розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду Київської від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду Київської від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20 на 21 липня 2021 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 розгляд справи відкладено на 04 серпня 2021 року.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3277/21 від 03.08.2021 у справі № 911/2178/20, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 справу № 911/2178/20 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Пашкіна С.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду Київської від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківська І. П. - головуючий, судді: Пашкіна С.А., Владимиренко С.В. та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08 вересня 2021.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4028/21 від 01.09.2021 у справі № 911/2178/20 призначено повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021 у зв`язку з перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Владимиренко С.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках з 06.09.2021, справу № 911/2178/20 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Корсак В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду Київської від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківська І. П. - головуючий, судді: Демидова А.М., Корсак В.А. до свого провадження.

Явка представників учасників справи.

У судове засідання 08.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене судове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, на підставі направлень від 28.05.2019 року №958/26-15-14-01-13, №959/26-15-14-01-03, від 31.05.2019 року №1390/26-15-14-06-05, від 28.05.2019 року, №1131/26-15-42-08, №4884/26-15-06-01, №1375/26-15-14-03-04, від 31.05.2019 року №1009/26-15-14-01-03 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у місті Києві проведено планову виїзну документальну перевірку АТ «ДЕРЖАВНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві складено акт за № 375/26-15-14-01-03/153117 від 25.06.2019, у якому вказано, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних ІС «Податковий блок» існує дебіторська заборгованість, яка виникла внаслідок перерахування грошових коштів на користь ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» у розмірі 29500000,00 грн., у т.ч. ПДВ 4916666,67 грн.

З метою з`ясування інформації щодо перерахування грошових коштів, вказаних у вищезазначеному акті перевірки ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» листом №294/20 від 10.04.2020 звернулося до ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» та просило в термін до 30.04.2020 року надати належним чином завірені копії первинних документів, які стали підставою для отриманням ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» від ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» грошових коштів у розмірі 29500000,00 грн., а у разі відсутності документів, що підтверджують правові підстави для отримання вказаних коштів, повернути ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» кошти у розмірі 29500000,00 грн., як безпідставно набуте майно.

Вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та реагування.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач послався, зокрема на те, що обставина щодо виявлення факту отримання ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» грошових коштів у сумі 25000000,00 грн. та щодо виникнення у відповідача податкових наслідків з ПДВ у сумі 4916666,67 грн. за фактом отримання грошових коштів у розмірі 29500000,00 грн. підтверджується даними Єдиного реєстру податкових накладних ІС «Податковий блок» та Актом перевірки від 25.06.2019 року №375/26-15-14-01-03/153117, а обставини перерахування ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» грошових коштів у сумі 25000000,00 грн., без визначення мети платежу, підтверджується платіжним дорученням від 22.01.2013 року №43.

З метою підтвердження факту безпідставного отримання ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» грошових коштів у сумі 29500000,00 грн., на підставі отриманих від ДФС України даних, ДАТ «Чорноморнафтогаз» спільно із АТ «СБЕРБАНК» відновлено архівні дані філії цього Банку в АР Крим та отримано документальне підтвердження про безпідставну транзакцію на суму 25000000,00 грн. На думку позивача, відповідачем не підтверджено первинними документами (договорами, рахунками та ін.) підстави для отримання вказаних коштів.

Заперечуючи проти позову, відповідач повідомив, що спірні грошові кошти перераховано позивачем відповідачу в якості належного виконання АТ «ДАТ «ЧЕРНОМОРНАФТОГАЗ» укладеного сторонами договору №878 від 15.08.2012 постачання обладнання, копію якого з додатком №1, а також рахунок-фактуру №Т-00000143 від 05.11.2012 року, копію банківської виписки від 22.01.2013, від 11.04.2013, витяг з ЕРП з податкової накладної №5 від 22.01.2013 та №5 від 11.04.2013, копію листа ПАТ «Сніжнянськхіммаш» №08 від 08.09.2020 додано до матеріалів справи. При цьому, відповідач зазначив, що оригінал спірного договору з додатком №1, рахунок-фактура №Т-00000143 від 05.11.2012 року, банківські виписки від 22.01.2013 та від 11.04.2013, банківська гарантія ПАТ «Классик Банк» не може бути надано суду для огляду в оригіналі у зв`язку із відсутністю у відповідача оригіналів таких документів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідні висновки про застосування вказаних норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15 та постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 927/468/17, від 07.05.2018 у справі №921/512/17-г.

За приписами ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому частиною 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак, остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 927/313/18.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги».

Апеляційний господарський суд в даному випадку зважає на те, що згідно з п. 12.2 договору поставки № 878 від 15.08.2012, на який посилається відповідач, як на підставу отримання спірних коштів, договір складено у двох екземплярах, по одному екземпляру для кожної сторони. При цьому кожен екземпляр має однакову юридичну силу.

Отже, примірник договору в оригіналі повинні мати обидві сторони.

Разом з тим, позивач заперечує існування договору № 878 від 15.08.2012, а відповідачем оригіналу останнього надано не було, так само, як і оригіналів інших доказів укладення такого договору, зокрема, виконання останнього з боку відповідача.

З наданої відповідачем копії Договору № 878 від 15.08.2012 вбачається, що 15.08.2012 між АТ «ДАТ «ЧЕРНОМОРНАФТОГАЗ» (за договором покупець) та ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» (за договором постачальник) укладено Договір № 878 (далі - Договір), згідно умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у визначений договором строк у власність покупця товар (обладнання) згідно специфікації (Додаток №1), а також додатку №2, додатку №3, додатку №4, додатку №5, що є невід`ємними частинами договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору, сума договору складає 67531740,00 грн., в т.ч. ПДВ-11255 290,00 грн. Зазначена ціна є звичайною.

Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами, але не раніше дати отримання погодження НАК «Нафтогаз України», та діє до повного виконання обов`язків сторін.

Статутом ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - Товариство), затвердженим рішенням загальних зборів акціонерів Товариства від 21.01-04.04.2011 (редакція, яка діяла станом на дату укладення між Товариством та ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» Договору від 15.08.2012 №878) визначено, що прийняття рішення про вчинення Товариством значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом правочину, перевищує 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, належить до компетенції Загальних зборів( пп.21 п. 9.3.4 Статуту). При цьому, відповідно до п. 9.3.8 Статуту Товариства, рішення Акціонера з питань, що належать до компетенції Загальних зборів, оформлюються ним письмово (у формі рішення) та засвідчуються печаткою Товариства або нотаріально. Прийняття рішення щодо вчинення Товариством правочинів на суму від 10 млн. грн. до 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності (крім угод щодо продажу природного газу, нафти, газового конденсату, в тому числі суміші нафти та газового конденсату та договорів на виконання геологорозвідувальних робіт за рахунок державних коштів) здійснюється за погодженням з акціонером Товариства - НАК «Нафтогаз України» в особі її голови правління, або особи, що виконує його обов`язки, належить до компетенції Правління (пп. 14 п.9.5.5 Статуту).

В матеріалах справи відсутні докази погодження НАК «Нафтогаз» договору № 878 від 15.08.2012.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не приймає до уваги копії наданого відповідачем договору № 878 від 15.08.2012 та інших документів, а відтак, ТОВ "Техпромсервіс ЛТД" не доведено факту укладення такого договору сторонами.

Посилання на давність укладення договору та обставини окупації частини Донецької та Луганської областей, де мало бути виготовлено обладнання, згідно з договором, укладеним відповідачем з ПАТ "Сніжнянськхіммаш" задля виконання умов спірного договору, а також, території АР Крим (територія, де фактично знаходився позивач та його первинні документи), апеляційний господарський суд вважає безпідставним, адже, давність укладення правочинів не може вважатися підставою відсутності оригіналу такого правочину. До того ж, зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є Київська область, відповідно збереження документації щодо укладених правочинів не могло здійснюватися у межах тимчасово окупованих територій.

Аргументи про наявність або відсутність податкових накладних, наявності повноважень на укладення договору № 878 від 15.08.2012 не досліджуються судом, враховуючи недоведеність факту укладення такого договору.

Отже, з врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про доведеність факту порушення прав позивача у зв`язку із неповерненням відповідачем грошових коштів у заявленому до стягненні розмірі як безпідставно отриманих, без підтвердження існування відповідних договірних правовідносин між сторонами, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права (ст. 1212 ЦК України) і процесуального права (ст.ст. 74, 76, 91 ГПК України), у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 02.03.2021 у справі № 911/2178/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» (08292, Київська область, м. Буча, вул. Києво-Мироцька, буд. 170-В, ) на користь Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, офіс 505, ) 25 000 000, 00 грн (двадцять п`ять мільйонів гривень нуль копійок) безпідставно набутих коштів та 375 000, 00 грн (триста сімдесят п`ять тисяч гривень нуль копійок) судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» (08292, Київська область, м. Буча, вул. Києво-Мироцька, буд. 170-В, ) на користь Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, офіс 505, ) 562 500, 00 грн (п`ятсот шістдесят дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/2178/20 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 14.09.2021 (у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. у відпустці 13.09.2021).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова