ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 вересня 2021 року Справа № 903/408/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління", м. Рівне

до відповідача: Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал", м. Ковель, Волинська обл.

про стягнення 355 320 грн. 41 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Гофман А.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Дунець Г.Я., довіреність від 15.07.2021

від відповідача: Ткачук О.В., ордер від 22.07.2021, Гетьман І.О., довіреність від 11.12.2020 №1357, посадова інструкція

встановив: 07.06.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" про стягнення 355 320 грн. 41 коп., з яких: 315 133 грн. 11 коп. основного боргу, 7 990 грн. 83 коп. 3% річних, 12 516 грн. 37 коп. пені, 19 680 грн. 10 коп. інфляційних втрат та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору №БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018 зобов`язань щодо оплати послуг по відведенню стічних вод.

Ухвалою суду від 08.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.07.2021 о 10:30 год. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу - відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу, відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалу суду від 08.06.2021 позивач отримав 11.06.2021, відповідач 17.06.2021 (а.с. 77-78).

Строк для подання відзиву - по 02.07.2021.

Відповідач у відзиві від 30.06.2021 №794 (надісланий поштою 01.07.2021) позовні вимоги заперечує, оскільки за спірним договором надаються послуги не з централізованого водовідведення, що включає в себе відведення та очищення стічних вод за допомогою системи централізованого водовідведення, а з відведення стічних вод, без їх очистки. В місті Ковель очищення стічних вод здійснюється лише Ковельським УВКГ "Ковельводоканал". Вважає безпідставним збільшення вартості відведення одного метра кубічного стічних вод на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлюються тарифи на централізоване водовідведення в цілому, а не на окремі його складові (відведення та очищення стічних вод). Згідно умов договору зміни до нього можуть бути внесені лише за домовленістю сторін, які оформляються додатковою угодою та набирають чинності з моменту належного оформлення додаткової угоди.

Позивач відзив відповідача отримав 05.07.2021.

Строк для подання відповіді на відзив - по 08.07.2021.

Суд протокольною ухвалою від 21.07.2021 оголосив перерву у судовому засіданні до 04.08.2021 о 10 год. 30 хв.

Позивач у поясненнях від 27.07.2021 зазначає, що між сторонами відсутній спір щодо кількості та якості наданих послуг. Постановою НКРЕ КП №283 затверджено нові тарифи для АТ "Українська залізниця", яке вчинило всі належні дії щодо повідомлення відповідача про підвищення тарифу. Відповідач ухиляється від підписання відповідної додаткової угоди, як і від оплати послуг в цілому. Факт відсутності укладеного зі споживачем договору (додаткової угоди) сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Зазначає про неможливість подати відповідь на відзив, оскільки у відзиві відповідач заперечує позов про зобов`язання вчинити дії, а предметом спору є стягнення коштів.

Відповідач у заяві від 03.08.2021 просить справу розглядати без участі його представника. Позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у відзиві. Не заперечує закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповіді на відзив, закінчення строку для її подання, розумні строки підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 04.08.2021 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив 18.08.2021 о 14 год. 30 хв.

Відповідач у заяві від 10.08.2021 розгляд справи просить відкласти у зв`язку з відпусткою уповноваженого представника з 11.08.2021 по 19.08.2021, що позбавляє його можливості бути присутнім у судовому засіданні 18.08.2021.

Суд протокольною ухвалою від 18.08.2021 до початку розгляду справи по суті, розгляд справи відклав на 01.09.2021 о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні 01.09.2021 оголошено перерву до 15.09.2021 до 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позовні вимоги заперечили з обставин, викладених у відзиві. Зазначив, що контррозрахунок позовних вимог не здійснював у зв`язку з запереченням позовних вимог повністю. Об`єм наданих позивачем послуг, отримання актів виконаних робіт за ціною 9,20 грн. за куб.м. не заперечує. Спірний договір є чинний в редакції додаткової угоди від 18.12.2020.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

07.08.2018 між ПАТ "Українська залізниця" (виконавець) та Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (замовник) укладено договір про відведення стічних вод №БМЕСУ-18-97К-002 (а.с. 9-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору про відведення стічних вод №БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018.

Згідно умов договору виконавець зобов`язується відводити стічні води від абонентів замовника (п. 1.1). Фактична кількість стічних вод, що відводяться протягом відповідного місяця, вважається рівною кількості спожитої води абонентів замовника, які визначені на підставі Переліку споживачів (Ковель-2), стоки яких в подальшому перекачуються каналізаційно-насосною станцією виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт ат експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Українська залізниця" (п. 1.2). Вартість відведення одного метра кубічного стічних вод визначається на підставі постанови НКРЕ КП від 25.12.2014 №929 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ДТГО "Львівська залізниця" та складає 7,06 грн., в тому числі ПДВ - 1,18 грн. (п. 2.1). За результатами наданих послуг уповноважені представники сторін підписують акт приймання-передачі наданих послуг (додаток №3). Після отримання акта замовник зобов`язаний в п`ятиденний термін підписати акт приймання-передачі наданих послуг та повернути його виконавцю. У випадку не повернення акта виконавцю з боку замовника, послуги вважаються такими, що погоджені та підтверджені замовником (п. 2.2). Замовник зобов`язаний сплатити за послуги по відведенню стічних вод за об`єм, визначений в акті приймання-здачі наданих послуг відповідно до п. 1.2 договору (п. 2.3). Замовник проводить оплату за отримані послуги згідно договору шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця щомісячно 20 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі актів приймання передачі наданих послуг, складених відповідно до п.п. 2.2, 2.3, 2.4 договору (п. 2.4). За прострочення замовником оплати вартості наданих послуг, відповідно до п. 2.3 договору, останній сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період оплати (п. 6.1.3). Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 (п. 8.1). Договір вважається щорічно продовженим на тих самих умовах якщо за місяць до закінчення терміну його дії будь яка із сторін письмово не повідомила другу сторону про його припинення. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 8.2).

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його недійсності чи розірвання в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

Згідно умов договору нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Постановою №283 від 04.02.2020 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016 №1141" постанову доповнено новим підпунктом 107, яким передбачено, зокрема АТ "Українська залізниця" зі структурою, наведеною в додатку 107 до цієї постанови, встановити тариф на централізоване водовідведення споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 9,20 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Згідно ст. 10 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За положеннями пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Пунктом 13 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що НКРЕКП встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Оскільки тариф на централізоване водовідведення встановлений регулятором у сфері надання таких послуг, тому він не може вважатися договірним та змінюватись за домовленістю сторін.

Згідно п. 1.2 постанови НКРЕКП від 22.03.2017 №307 "Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення" суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій оператора ринку (далі - ліцензіат), зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов.

Згідно ст. 5 ЗУ "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення" доступ до інформації, зазначеної у пунктах 1, 2, 5-14 частини першої статті 1 цього Закону, забезпечується відповідними суб`єктами господарювання шляхом її розміщення на своїх офіційних веб-сайтах у мережі Інтернет (за наявності) та на інформаційних стендах, що розміщуються в абонентських відділах таких суб`єктів господарювання.

На виконання вищевказаних вимог позивачем на своєму веб-сайті розміщено відповідну інформація про зміну тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення.

Позивач листом №102 від 11.02.2020 звернувся до відповідача з пропозицією про внесення змін до договору про відведення стічних вод. До листа долучено додаткову угоду до договору №БМЕСУ-18-97к-02 від 07.08.2018 про відведення стічних вод, копію постанови НКРЕКП від 04.02.2020 №283 (а.с. 40).

Листами №367 від 12.05.2020, №778 від 25.06.2020, №968 від 27.11.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з пропозицією прийняти до уваги тариф на централізоване водовідведення споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9 ,20 грн. за 1 куб.м. (без податку на додану вартість). Для недопущення невиконання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення в частині реалізації послуг за затвердженими тарифами, погодити та підписати додаткову угоду до договору №БМЕСУ-18-97-002 від 07.08.2018 (а.с. 41-45).

Відповідач листом №1373 від 18.12.2020 повернув позивачу додаткову угоду з протоколом розбіжностей, оскільки безпосередня очистка стоків від фізичних та юридичних осіб району Ковель-2 здійснюється очисними спорудами Ковельського УВКГ "Ковельводоканал", у зв`язку з чим збільшення тарифу на водопостачання та водовідведення на підставі постанови НКРЕКП від 04.02.2020 є безпідставним (а.с. 46-53).

Листами №11 від 06.01.2020, №33 від 21.01.2021, №88 від 12.02.2021 відповідач просить позивача направити на його адресу акти приймання-передачі наданих послуг відповідно до умов діючого договору від 07.08.2018, згідно якого вартість відведення стічних вод складає 7,06 грн. за 1 куб.м. Крім того на адресу позивача надіслані розрахунки відповідача вартості відведення стічних вод. Вказує про укладення між сторонами додаткової угоди з врахуванням протоколу розбіжностей відповідача з посиланням на ст. 181 ГК України (а.с. 54-63).

На виконання умов договору позивачем надано послуги з водовідведення стічних вод на суму 315 133 грн. 11 коп. за період з лютого по грудень 2020 року, що підтверджується відповідними рахунками та актами виконання робіт (а.с .13-38).

Отримання рахунків, актів виконаних робіт за ціною 9,20 грн. за м.куб., обсяг наданих послуг за спірний період відповідачем не заперечується.

Докази повернення актів у встановлений п. 2.2 договору п`ятиденний термін в матеріалах справи відсутні, отже вважаються погодженими та підтвердженими відповідачем.

Заперечення відповідача щодо безпідставного збільшення вартості відведення одного метра кубічного стічних вод на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлюються тарифи на централізоване водовідведення в цілому, а не на окремі його складові (відведення та очищення стічних вод) не приймається судом з огляду на таке.

П. 2.1 договору №БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018 сторони визначили, що вартість одного метра кубічного стічних вод визначається на підставі постанови НКРЕКП від 25.12.2014 №929 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Державному територіально-галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" та складає 7,06 грн., в тому числі ПДВ 1,18 грн.

Додатком №2 до вищевказаної постанови НКРЕКП №929 від 25.12.2014 визначено структуру тарифів на централізоване водовідведення ДТГО "Львівська залізниця", в яку входять витрати, зокрема на очищення власних стічних вод іншими підприємствами.

Структура тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення в додатку №107 до постанови НКРЕКП №283 від 04.02.2020 "Про внесення змін до постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016 №1141" є аналогічною, в тому числі витрати на придбання води в інших суб`єктів господарювання/очищення власних стічних вод іншими суб`єктами господарювання.

Таким чином, у постанові НКРЕКП №283 від 04.02.2020 змінилась лише вартість тарифів, структура тарифів залишилась незмінною.

Позивачем надаються послуги в їх комплексі, затвердженому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, і від надання їх саме в такому обсязі він немає права відмовитись.

У відзиві відповідач посилається на ст. 181 ГК України в редакції закону, чинній до 19.06.2020, згідно якої:

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення залучення інвестицій та запровадження нових фінансових інструментів", зокрема ст. 181 ГК України викладено у такій редакції: "Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом".

Посилання на законодавство України щодо порядку укладення господарського договору є безпідставне, оскільки предметом даного спору є стягнення грошової суми на підставі вже укладеного договору №БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018 про відведення стічних вод.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначений ст. 188 ГК України.

Згідно п.п. 2-4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином твердження відповідача про укладення додаткової угоди в редакції відповідача від 18.12.2020 у зв`язку з не переданням позивачем в двадцятиденний строк до суду розбіжностей, що залишились не врегульованими, у зв`язку з чим додаткова угода вважається укладеною, не приймається судом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги становить 315 133 грн. 11 коп., підтверджена матеріалами справи, підставна та підлягає до стягнення з відповідача, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7 990 грн. 83 коп. 3% річних, 19 680 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

П. 2.4 договору від 07.08.2018 передбачено, що оплата за отримані послуги здійснюється щомісячно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі акта приймання передачі наданих послуг.

Суд здійснивши перерахунок штрафних санкцій з врахуванням п. 2.4 договору дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з відповідача 7 352 грн. 41 коп. 3% річних, з яких:

- по рахунку за лютий за період з 21.03.2020 по 01.06.2021 - 1 112 грн. 65 коп.;

- по рахунку за березень з 21.04.2020 по 01.06.2021 - 1 053 грн. 17 коп.;

- по рахунку за квітень з 21.05.2020 по 01.06.2021 - 744 грн. 29 коп.;

- по рахунку за травень з 23.06.2020 (20.06.2020- вихідний) по 01.06.2021 - 740 грн. 01 коп.;

- по рахунку за червень з 21.07.2020 по 01.06.2021 - 756 грн. 92 коп.;

- по рахунку за липень з 21.08.2020 по 01.06.2021 - 687 грн. 07 коп.;

- по рахунку за серпень з 22.09.2020 (20.09.2020 - вихідний) по 01.06.2021 - 544 грн. 03 коп.;

- по рахунку за вересень з 21.10.2020 по 01.06.2021 - 555 грн. 26 коп.;

- по рахунку за жовтень з 21.11.2020 по 01.06.2021 - 447 грн. 59 коп.;

- по рахунку за листопад з 22.12.2020 (20.09.2020 - вихідний) по 01.06.2021 - 353 грн. 79 коп.;

- по рахунку за грудень з 21.01.2021 по 01.06.2021 - 357 грн. 63 коп.

У позові на суму 638 грн. 42 коп. 3% річних слід відмовити у зв`язку з помилкою позивача у визначенні строку оплати наданих послуг.

Розрахунок суду інфляційних втрат починаючи з місяця наступного за розрахунковим (п. 2.4 договору) склав більшу суму, ніж заявлена позивачем, у зв`язку з чим з врахуванням положень чинного законодавства, відсутність можливості виходу судом за межі заявлених позовних вимог, підставними та підлягають до стягнення з відповідача 19 680 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 12 516 грн. 37 коп. пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання він зобов`язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання (ст. 230).

За змістом частини 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.1.3 договору з прострочення замовником оплати вартості наданих послуг, відповідно до п. 2.3 договору, останній сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період оплати.

Суд здійснивши перерахунок штрафних санкцій з врахуванням п. 2.4 договору дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з відповідача 10 887 грн. 43 коп. пені, з яких:

- по рахунку за червень з 21.07.2020 по 29.12.2020 - 1 552 грн. 16 коп.;

- по рахунку за липень з 21.08.2020 по 28.01.2021 - 1 552 грн. 53 коп.;

- по рахунку за серпень з 22.09.2020 (20.09.2020 - вихідний) по 28.02.2021 - 1 376 грн. 19 коп.;

- по рахунку за вересень з 21.10.2020 по 29.03.2021 - 1 607 грн. 10 коп.;

- по рахунку за жовтень з 21.11.2020 по 23.04.2021 - 1 479 грн. 60 коп.;

- по рахунку за листопад з 22.12.2020 (20.09.2020 - вихідний) по 27.05.2021 - 1 493 грн. 79 коп.;

- по рахунку за грудень з 21.01.2021 по 18.06.2021 - 1 826 грн. 06 коп.

У позові на суму 1 628 грн. 94 коп. пені слід відмовити у зв`язку з помилкою позивача у визначенні строку оплати наданих послуг.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 5 295 грн. 80 коп. слід віднести на нього.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (вул. Геологів, 2, м. Ковель, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (м.Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства Українська залізниця (м.Київ, Шевченківський район, вул. Льва Толстого, буд. 61, ) (одержувач коштів Виробничий структурний підрозділ "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд")

- 315 133 грн. 11 коп. основного боргу, 10 887 грн. 43 коп. пені, 7 352 грн. 41 коп. 3% річних, 19 680 грн. 10 коп. інфляційних втрат та 5 295 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 358 348 грн. 85 коп. (триста п`ятдесят вісім тисяч триста сорок вісім грн. 85 коп.).

3. У позові на суму 2 267 грн. 36 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 16.09.2021

Суддя А. М. Кравчук