РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2021Справа № 910/10755/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Бріс» Лтд, Волинська обл., м. Луцьк

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Українська страхова група"», м. Київ

про стягнення 100 000,00 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Бріс» Лтд (далі - ТзОВ Фірма «Бріс» Лтд/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Українська страхова група"» (далі - ПрАТ «СК "Українська страхова група"»/відповідач) про стягнення 100 000,00 грн страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ю/о 23-0301-18-00084 від 01.11.2018.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ю/о 23-0301-18-00084 від 01.11.2018, відповідач, як страховик, не відшкодував ТзОВ Фірма «Бріс» Лтд страхову суму, сплачену останнім на користь потерпілої особи.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.07.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ «СК "Українська страхова група"» заперечило проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування, оскільки позивач в порушення абз. 2 п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не погодив із відповідачем виплату збитків на користь потерпілої особи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "Українська страхова група"» (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Бріс» Лтд (далі - страхувальник) укладено договір № ю/о 23-0301-18-00084 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням страхувальником, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу якого застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих осіб внаслідок експлуатації його забезпечених транспортних засобів.

Предметом цього договору є здійснення страховиком обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника, як власника наземного транспортного засобу, за шкоду життю, здоров`ю майну третіх осіб, заподіяну забезпеченими транспортними засобами, зазначеними в додатку № 2 до цього договору (п. 2.1. договору).

Так, відповідно до додатку № 2 до цього договору застрахованим є, в тому числі, транспортний засіб - КАМАЗ, н.з. НОМЕР_1 .

Згідно п. 4.2. договору ліміт відповдіальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих третіх осіб, становить 100 000,00 грн на одного потерпілого за кожним полісом.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з 17.11.2018 по 16.11.2019 (п. 9.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2020 Північно-західним апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі №903/754/19 за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до ТзОВ Фірми «Бріс» Лтд, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПрАТ «Страхова компанія "Українська страхова група"» та ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 766 220,33 грн, якою рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2019 у справі № 903/754/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково, зокрема, присуджено до стягнення з ТзОВ Фірми «Бріс» Лтд на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» шкоди у розмірі 257 144,00 грн та судових витрат в сумі 3 857,16 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ураховуючи наведене вище, обставини, встановлені Північно-західним апеляційним господарським судом під час вирішення спору у справі №903/754/19 не підлягають повторному доказуванню та мають преюдиційне значення при розгляді справи №910/10755/21.

Так, Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 11.11.2020 у справі №903/754/19 встановлено таке:

« 03.01.2019 о 10 год. 10 хв. в с. Лище, Луцького району, Волинської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТзОВ Фірмі «Бріс» ЛТД, під керуванням водія цього товариства - ОСОБА_1 , який, не впоравшись з керуванням, допустив перекидання автомобіля, внаслідок чого було пошкоджено газопровід високого тиску 0 159 мм та низького тиску 0 76 мм, що призвело до неконтрольованого витоку природного газу в обсязі 37 452 м. куб.

Газопроводи високого та низького тисків, які прокладені поблизу с. Лище, Луцького району, Волинської області (інвентарні номери 30100055, 30300106), перебувають у державній власності, належать АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на праві господарського відання та знаходяться на балансі ПАТ «Волиньгаз», що підтверджується довідкою ПАТ «Волиньгаз» № 430012-Сл-2701-0619 від 13.06.2019.

Рожищенським районним судом Волинської області постановою від 16.01.2019 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП.

На час скоєння ДТП водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТзОВ Фірмою «Бріс» ЛТД.

31.01.2019 ПАТ «Волиньгаз» на адресу ПрАТ «СК "Українська страхова група"» надійшло повідомлення №43006.1-Сл-284-0119 від 28.01.2019 з метою отримання страхового відшкодування. Однак, 25.02.2019 ПрАТ «СК "Українська страхова група"» прийняло рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що повідомило ПАТ «Волиньгаз» листом № ДКЦВ-17174, що і стало однією з підстав подання позову у даній справі».

Отже, Північно-західний апеляційний господарський суд за результатом розгляду справи №903/754/19 дійшов висновку про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.01.2019 о 10 год. 10 хв. в с. Лище, Луцького району, Волинської області за участю транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТзОВ Фірмі «Бріс» ЛТД, було завдано збитків ПАТ «Волиньгаз» на загальну суму 257 144,00 грн.

20.11.2020 позивачем на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі №903/754/19 сплачено на користь ПАТ «Волиньгаз» грошові кошти у розмірі 257 144,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 339.

19.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою за вих. № 46, в якій повідомив ПрАТ «СК "Українська страхова група"» про відшкодування шкоди у розмірі 257 144,00 грн на користь ПАТ «Волиньгаз», у зв`язку з чим просив ПрАТ «СК "Українська страхова група"» відшкодувати позивачу понесені збитки на підставі договору № ю/о 23-0301-18-00084 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

16.04.2021 ПрАТ «СК "Українська страхова група"» листом за вих. № ДКЦВ-17174/12 повідомило позивача про відмову у компенсації його витрат, оскільки останній не узгодив зі страховиком відшкодування збитків на користь ПАТ «Волиньгаз».

Отже, внаслідок відмови відповідача, як страховика, у виплаті на користь позивача шкоди, відшкодованої останнім на користь ПАТ «Волиньгаз», ТзОВ Фірма «Бріс» ЛТД звернулося до суду з цим позовом про стягнення витрат, понесених страхувальником в межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються, зокрема, статтею 999 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За приписами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (пункт 1.3), а особами, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (пункт 1.4).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За правилами статей 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Законом передбачено порядок прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та порядок його виплати.

Так, відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З наведеного вбачається, що право на отримання коштів від страховика як страхової виплати (відшкодування) має потерпілий або погоджена з ним особа, яка надає послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає компенсацію страховиком витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.

Згідно ч. 2 п. 36.4 статті 36 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Так, судом вище встановлено, що позивач на підставі постанови Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №903/754/19, здійснив на користь потерпілої особи - ПАТ «Волиньгаз» відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив ПрАТ «СК "Українська страхова група"» про відшкодування шкоди у розмірі 257 144,00 грн на користь ПАТ «Волиньгаз», у зв`язку з чим просив ПрАТ «СК "Українська страхова група"» відшкодувати позивачу понесені витрати на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ю/о 23-0301-18-00084.

Проте, відповідач листом за вих. № ДКЦВ-17174/12 відмовив у компенсації позивачу витрат, оскільки останній не узгодив зі страховиком відшкодування збитків на користь ПАТ «Волиньгаз».

Разом з тим, судом не приймаються до уваги такі доводи відповідача щодо непогодження позивачем відшкодування збитків на користь потерпілої особи, з огляду на таке.

Як зазначено вище, позивач саме на підставі постанови Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №903/754/19 здійснив на користь потерпілої особи - ПАТ «Волиньгаз» відшкодування шкоди.

Так, згідно ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наведене свідчить, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечить запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов?язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece»).

Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Immobiliare Saffi v. Italy»).

Ураховуючи наведене, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, а тому відмова ПрАТ «СК "Українська страхова група"», як страховика, у виплаті компенсації витрат позивача, як страхувальника, понесених внаслідок виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі № 903/754/19 про відшкодування майнової шкоди, саме на підставі попереднього непогодження з відповідачем суми виплати - суперечить ст. 1291 Конституції України, ч.1 ст. 326 ГПК України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Бріс» Лтд про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Українська страхова група"» компенсації понесених позивачем витрат у розмірі 100 000,00 грн (в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих третіх осіб), що має наслідком задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Бріс» Лтд задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Українська страхова група"» (03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32-А; ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Бріс» Лтд (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 2; ідентифікаційний код 21749653) витрати, понесені страхувальником в межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп. та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук