ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 вересня 2021 року справа №903/600/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Гримайла Олександра Петровича

та за присутності представників сторін:

від підприємця Пахолка Л.П.: Пахолко Л.П.

від Волинської обласної спілки споживчих товариств: Гринчук І.С. адвокат (довіреність від 19.07.2021р. №175/1)

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс": Сорока В.Г. адвокат (довіреність від 10.08.2021р. №6)

від Товариства з обмеженою відповідальністю "КООП Луцьк": не з`явились

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка": не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження

заяву Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича, с. Гаразджа

про забезпечення позову

по справі за позовом Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича, с. Гаразджа

до відповідачів:

1) Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка", м. Луцьк

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "КООП Луцьк", м. Луцьк

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс", м. Луцьк

про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні майном

встановив:

23 липня 2021 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява підприємця Пахолка Л.П. від 21.07.2021р. до Волинської ОССТ, ТОВ "Лютіка", ТОВ "КООП Луцьк" та ТОВ "Луцьккооптранс" відповідно до котрої позивач просив суд:

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності Волинської обласної спілки споживчих товариств від 21.07.2011р., яке видане на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.07.2011р. №440-2 на магазин промислових товарів (літер Б-1) за адресою: м. Луцьк вул. Карпенка-Карого, 1, з дати набрання законної сили постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/6117/15 07.12.2015р.

- скасувати державну реєстрацію прав власності на магазин промислових товарів (літер Б-1) за реєстраційним номером 19151821 від 30.06.2011р. за Волинською обласною спілкою споживчих товариств, реєстраційним номером 12736431 від 24.12.2015р. за Луцьким міським споживчим товариством, за реєстраційним номером 12741394 від 24.12.2015р. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютіка", за реєстраційним номером 19279451 від 02.03.2017р. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс".

- припинити ТОВ "Луцькоооптранс" право власності на магазин промислових товарів (Літер Б-1) за адресою м. Луцьк вул. Карпенка-Карого, 1.

- усунути перешкоди в користуванні магазином промислових товарів (Літер Б-1) за адресою м. Луцьк вул. Карпенка-Карого, 1, шляхом виселення ТОВ "Луцькоооптранс".

Ухвалою суду від 28.07.2021р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи в підготовчому судовому засіданні призначено на 01.09.2021р.

Ухвалою суду від 01.09.2021р. розгляд справи в підготовчому судовому засіданні було відкладено на 20.09.2021р.

15 вересня 2021 року відділом документального забезпечення та контролю господарського суду була зареєстрована заява підприємця Пахолка Л.П. про вжиття заходів забезпечення позову, в якій підприємець просив суд вжити заходів забезпечення позову, а саме: до набрання рішенням суду у даній справі законної сили заборонити ТОВ "Луцькоооптранс" здійснювати відчуження магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Заява обґрунтована обставинами щодо існування, на думку позивача, реальної загрози відчуження ТОВ "Луцькоооптранс" магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Ухвалою суду від 16.09.2021р. відповідну заяву підприємця Пахолка Л.П. було призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2021р., викликано в судове засідання представників сторін, зокрема, підприємця Пахолка Л.П. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс".

18 вересня 2021 року відділом документального забезпечення та контролю господарського суду було зареєстроване заперечення ТОВ "Луцькоооптранс" від 17.09.2021р. на заяву підприємця Пахолка Л.П. про забезпечення позову.

Присутній в судовому засіданні 20.09.2021р. підприємець Пахолко Л.П. заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримав з посиланням при цьому на обставини, викладені у заяві, та документи, долучені до останньої, просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Луцькоооптранс" до набрання рішенням суду у даній справі законної сили здійснювати відчуження магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Присутній в судовому засіданні представник ТОВ "Луцьккооптранс" заяву підприємеця Пахолка Л.П. заперечив, зокрема, з огляду на те, що у матеріалах заяви відсутні будь-які докази в підтвердження вчинення (або ж наміру вчинення) відповідачем дій, спрямованих на подальше відчуження вказаного об`єкта нерухомості, засвідчивши і те, що доводи заявника ґрунтуються виключно на припущеннях та нічим не підтвердженні.

При цьому зауважує, що твердження позивача про те , що спірний магазин промислових товарів перебуває в іпотеці на підставі договору від 11.01.2009р., укладеного між ТОВ "Луцьккооптранс" та СТ "Оранта", не відповідає дійсності. Інформація з реєстру речових прав від 13.07.2020р., на яку посилається позивач, на даний час не актуальна. Засвідчує на тому, що на даний час відсутні будь-які обтяження щодо даного магазину, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав та їх обтяжень №275393992 від 17.09.2021р.

Присутній в судовому засіданні 20.09.2021р. представник Волинської ОССТ своїми усними поясненнями просив суд у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

Оцінюючи заяву сторони та її обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Згідно п. 1 чинної на даний час постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Пунктом 9 цієї постанови визначено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким забороняється вчинення дій щодо предмета спору. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, всупереч вимогам ст. 74 ГПК України, заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона ТОВ "Луцькоооптранс" здійснювати відчуження магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як вбачається із заяви підприємця Пахолка Л.П., остання не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить будь-якого документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що подальші дії відповідача будуть спрямовані на відчуження ТОВ "Луцькоооптранс" магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Однак, самі лише припущення заявника стосовно того, що подальші можливі дії відповідача будуть спрямовані на відчуження ТОВ "Луцькоооптранс" магазину промислових товарів, на думку суду, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість вчинення відповідачем - ТОВ "Луцькоооптранс" дій, які будуть спрямовані на відчуження майна за вказаною адресою без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд констатує, що в даному випадку в заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що подальші дії відповідача - ТОВ "Луцькоооптранс" будуть спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, що в майбутньому може призвести до утруднення виконання останнього, при цьому будь-якого документального підтвердження викладених в заяві про забезпечення позову обставин суду не надано.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження факту реальної загрози вчинення відповідачем дій, які спрямовані на відчуження магазину промислових товарів у м. Луцьку по вул. Карпенка Карого, 1.

Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем також не надається.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Всупереч вимогам ст.ст. 74, 136 ГПК України заява підприємця Пахолка Л.П. не обґрунтована доказами та ґрунтується лише на власних міркуваннях та припущеннях того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому судом засвідчується і те, що в обгрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову підприємцем-позивачем у заяві та в судовому засіданні здійснюються посилання на долучений до матеріалів справи при поданні позову до суду Інформаційний витяг (довідку) за №216044560, сформовані Департаментом "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку" Луцької міської ради Волинської області 13 липня 2020 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з котрого, зокрема, вбачається, що станом на 13.07.2020р. була актуальною інформація про державну реєстрацію іпотеки, а саме зареєстрований 11.01.2019р. за №29828598 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І. запис про передачу ТОВ "Автотранспортне підприємство "Луцьккооптранс" Волинської облспоживспілки" з кодом (на даний час ТОВ "Луцьккооптранс") в іпотеку Споживчому товариству "Оранта" приміщення магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1, у зв`язку з укладенням між останніми та нотаріальним посвідченням договору безпроцентної позики на умовах поворотної фінансової допомоги б/н від 10.01.2019р. із строком виконання основного зобов`язання (повернення 40 000 грн.) до 10.04.2019р.

Однак, долученим відповідачем до матеріалів справи інформаційним витягом №275393992 від 17.09.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається відсутність станом на 17 вересня 2021 року у реєстрах будь-якої інформації (зареєстрованих записів) стосовно обтяжень нерухомого майна - приміщення магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1.

За наведених обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича, господарський суд дійшов висновку про об`єктивну відсутність підстав для забезпечення позову шляхом вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Луцькоооптранс" до набрання рішенням суду у даній справі законної сили ТОВ "Луцькоооптранс" здійснювати відчуження магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), у зв`язку з чим у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову суд відмовляє за її необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ "Луцькоооптранс" до набрання рішенням суду у даній справі законної сили здійснювати відчуження магазину промислових товарів площею 200 м.кв., розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала про відмову у забезпеченні позову підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З врахуванням положень ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 21.09.2021р.

Суддя В. А. Войціховський