ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 Справа № 917/1188/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Дерій Ю.В.

розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», (вул. Є. Харченка, 42, м. Київ, 02088; поштова адреса: пров. Спортивний, 2-А, м. Полтава, 36014)

до Фізичної особи-підприємця Карпенко Ольги Олександрівни, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 6298,09 грн,

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: 22.07.2021 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до Фізичної особи-підприємця Карпенко Ольги Олександрівни про стягнення 17371,09 грн за договором поставки № БП1102 від 23.02.2019, з яких: 13287,42 грн основний борг, 1527,01 - 20% річних; 763,43 грн - пеня; 863,11 грн - інфляційне збільшення суми боргу; 930,12 грн - штраф.

Ухвалою від 23.07.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

02.08.2021 суд отримав заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Позивач, посилаючись на погашення відповідачем основного боргу в сумі 9756,84 за видатковими накладними №34819 від 10.11.2020 №34814 від 10.11.2020 та № 34816 від 10.11.2020, а також в сумі 1316,16 грн. за видатковою накладною №34813 від 10.11.2020, просить стягнути з відповідача 6298,09 грн боргу за договором поставки № БП1102 від 23.02.2019, з яких: 2214,42 грн основний борг, 1527,01 - 20% річних; 763,43 грн - пеня; 863,11 грн - інфляційне збільшення суми боргу; 930,12 грн - штраф.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно відмітки канцелярії Господарського суду Полтавської області, заява про зменшення позовних вимог була подана позивачем 02.08.2021, тобто в межах 30-ти денного строку з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, заява про зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду.

Ухвала суду від 23.07.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. 23 Вересня, 5, кв. 19, м. Полтава, 36000), однак була повернута органом зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» та Фізичною особою-підприємцем Карпенко Ольгою Олександрівною був укладений договір поставки № БП1102 від 23.02.2019 (далі - Договір), на умовах якого позивач (постачальник) зобов`язався передати у власність відповідача (покупця) алкогольні напої, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

Постачальник поставляє товар покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового зв`язку (п. 3.3. Договору).

Найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній (п. 4.1. Договору).

Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар (п. 5.2. Договору).

Розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 45 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати (п. 6.1. Договору).

У випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 7 % від суми боргу (п. 7.1. Договору).

У випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами (п. 9.2. Договору).

На виконання умов Договору 29.05.2018 був поставлений товар на суму 13720,62 грн.

Передача товару підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних № 36883/34819 від 10.11.2020 на суму 6930,90 грн, №36878/34816 від 10.11.2020 на суму 1387,08 грн, №36875/34813 від 10.11.2020 на суму 1316,16 грн, №36876/34814 від 10.11.2020 на суму 1438,86 грн, № 33159/31255 від 13.10.2020 на суму 2647,62 грн, які підписані уповноваженими представниками постачальника та покупця, скріплені печатками сторін.

Товар отримувався відповідачем на підставі довіреності від 23.02.2019, на якій міститься печатка відповідача та підпис його представників.

Зобов`язання щодо оплати у визначені видатковими накладними строки та у встановленому розмірі відповідач не виконав.

Відповідачем було проведено частковий розрахунок за отриманий товар. Згідно зробленого позивачем розрахунку позовних вимог (а.с. 5), різниця між вартістю поставленого товару та сумою сплачених коштів за нього складає 39283,79 грн.

Актом звірки за період з 01.10.2020 по 31.05.2021, підписаним сторонами по справі, підтверджено наявність заборгованості за товар, отриманий за вказаними вище накладними на суму 13720,62 грн.

Відповідачем було проведено частковий розрахунок за отриманий товар, частину отриманого товару - на суму 111,20 грн повернуто 18.01.2021. Згідно зробленого позивачем розрахунку позовних вимог у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог відповідач 09.03.2021 частково сплатив борг за накладною №31255 від 13.10.2020 на суму 322,00 грн, 19.07.2021 перерахував позивачу кошти в сумі 9756,84 грн, повністю погасивши борг за видатковими накладними №34819 від 10.11.2020, №34814 від 10.11.2020 та № 34816 від 10.11.2020, а також 20.07.2021 сплачено борг в сумі 1316,16 грн. за отриманий товар згідно з видатковою накладною №34813 від 10.11.2020.

Таким чином, за розрахунком позивача станом на 02.08.2021 різниця між вартістю поставленого товару та сумою сплачених коштів за нього складає 2214,42 грн.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Згідно з ч.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар, несплата якого є підставою позовних вимог, поставлено відповідачу 10.11.2020 та 13.10.2020. Відповідно строк виконання зобов`язання є таким, що настав згідно з п. 6.1. Договору поставки.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність основного боргу в сумі 2214,42 грн, строк оплати якого настав, відповідач не надав будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу задовольняються судом повністю.

Щодо нарахованих позивачем пені, 20% річних, штрафу та інфляційних втрат суд враховує таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач не сплатив всю суму за отриманий товар в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

За змістом п. 9.4. Договору, у випадку невиконання покупцем умов пункту 3.2. Договору покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день невиконання.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 763,43 грн пені за загальний період з період з 27.11.2020 по 27.05.2021 (розрахунок в матеріалах справи).

Щодо суми невиконаного зобов`язання по вчасній оплаті товару за накладною від 13.10.2020, то суд зазначає, що відстрочка у 45 календарних днів повинна рахуватися від дня поставки товару, тобто якщо оплата не здійснена на 45й день від дня поставки (не враховуючи дня поставки), то прострочення наступає на 46-й день, а не на 45-й.

Виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Однак вищевказані порядок та умови обрахунку строку оплати не були повністю враховані позивачем при складанні розрахунку пені.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач починає нараховувати пеню з 27.11.2020 (в останній день платежу) необґрунтовано, оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали.

Виходячи з умов п. 6.1. Договору, відповідач мав оплатити отриманий товар за накладною №33159/31255 від 13.10.2020 у строк до 27.11.2020 включно, таким чином прострочка відповідача починається з 28.11.2020.

Судом було здійснено власний розрахунок пені, з урахуванням умов Договору та норм чинного законодавства, згідно з яким за загальний період з 28.11.2020 по 27.05.2021 на заборгованість у розмірі 13287,42 грн (з урахуванням здійснених часткових проплат та часткового повернення товару) пеня складає 762,31 грн.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені на суму 762,31 грн, інша частина вимог про стягнення пені відхиляється за їх безпідставністю.

На підставі п. 7.1. Договору позивач нарахував відповідачу 7% штрафу від суми боргу за порушення встановленого строку розрахунку за поставлений товар більше ніж 30 календарних днів, який складає 930,12 грн від 13287,42 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, тому пеня як і штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 930,12 грн. штрафу за порушення строку оплати отриманого товару згідно з п. 7.1. Договору.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафу суд також врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 №904/5770/18. Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується, що інфляційні витрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

При перевірці розміру заявлених до стягнення інфляційних витрат судом не виявлено завищення їх розміру з боку позивача, тому позовні вимоги про стягнення 863,11 грн. інфляційних витрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п. 9.2. Договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Позивач заявив до стягнення 1527,01 грн 20% річних за загальний період з 27.11.2020 по 15.07.2021 (розрахунок в матеріалах справи).

Суд визнає період нарахування річних обґрунтованим з 28.11.2020 - саме з цієї дати у позивача виникли кредиторські вимоги про стягнення заборгованості за товар, переданий згідно з видатковою накладною від 13.10.2020. За розрахунком суду розмір 20% річних за період з 28.11.2020 по 10.03.2021 складає 1525,62 грн.

Перевірка правильності розрахунку пені, річних та інфляційних втрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2214,42 грн основного боргу, 1525,62 - 20% річних; 762,31 грн пені; 863,11 грн інфляційного збільшення суми боргу; 930,12 грн - штраф за неналежне виконання зобов`язання з оплати товару.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Карпенко Ольги Олександрівни, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», (вул. Є. Харченка, 42, м. Київ, 02088) - 2214,42 грн основного боргу, 1525,62 грн - 20% річних; 762,31 грн пені; 863,11 грн інфляційного збільшення суми боргу; 930,12 грн - штраф; 2269,10 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.09.2021.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко