ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 року м.Дніпро Справа № 912/4063/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від ТОВ "Спектр-Агро": Бохан Сергій Олександрович, адвокат, довіреність №б/н від 31.12.2020 р.;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сторони повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронні пошти сторін

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2021 року (повний текст рішення складено 19.03.2021 року) у справі № 912/4063/20 (суддя Бестаченко О.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", 08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 20,

до відповідачів Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич", 27200, Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, м. Бобринець, вул. Промислова, буд. 1 А, та ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 6 328 397,61 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2021 року у справі № 912/4063/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто в солідарному порядку з Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич" (27200, Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, м. Бобринець, вул. Промислова, буд. 1 А, ) та фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 20, ) заборгованість та штрафні санкції в сумі 6 328 397,61 грн., а саме: 4 022 346,21 грн. основного боргу, 36 634,89 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 100 228,95 грн. пені, 467 735,12 грн. 56% річних, 92 513,96 грн. інфляційних та 1 608 938,48 грн. штрафу.

Стягнуто з Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич" (27200, Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, м. Бобринець, вул. Промислова, буд. 1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 20, ) 47 462,98 грн. судового збору.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 20, ) 47 462,98 грн. судового збору.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем-1 умов договору поставки №41/19-КД від 19.02.2019 року в частині оплати отриманого від позивача товару, наявністю заборгованості в розмірі 4 022 346,21 грн., правом позивача на стягнення відсотків за користування товарним кредитом згідно п.п.2.6, 2.7 та 2.11 договору, пені та штрафу згідно п.7.2 договору, інфляційних втрат, 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Стягуючи нараховані позивачем суми солідарно з обох відповідачів, суд зазначив про відповідальність відповідача-2 згідно договору поруки №П/41-19-КД від 19.02.2019 року, який укладено між ОСОБА_1 і ТОВ "Спектр-Агро".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що доказів отримання товару за додатками № 1/СА000003141 від 25.02.2019 року, №1/СА000003145 до договору від 25.02.2019 року, N2 1/СА000003597 від 04.03.2021 року матеріали справи не містять. Отже, при розгляді даної справи судом було не в повному обсязі досліджено докази та зроблено невірні розрахунки суми стягнення з відповідачів.

Відповідач-1 просить суд скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2021 року, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що:

- відповідач-1 під час судового розгляду справи не заперечував фактів отримання товару за договором поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року та додатків до нього, не заперечував щодо вірності позовних розрахунків та не заявляв про недоліки складених додатків;

- доводи відповідача-1, викладені у апеляційний скарзі, повністю необґрунтовані, безпідставні і такі, що не підлягають задоволенню.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач надає суду докази, що підтверджують розмір судових витрат, які сторона позивача має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи в апеляційному порядку. Позивач заявляє про те, що протягом п`яти днів після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції ним будуть надані суду всі докази, що підтверджують розмір судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу.

Просить суд залишити оскаржуване відповідачем-1 рішення без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Фізична особа ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання представники відповідачів 1,2 не з`явились, про час та місце розгляду справи сторони повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронні пошти сторін.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи за відсутності відповідачів колегія суддів виходить з наступного:

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (відповідач-2) є засновником Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич" (том 1 а.с.112).

Приватне підприємство "Агрофірма "Славутич" є апелянтом у даній справі.

16.08.2021 року до суду електронною поштою надійшло клопотання від апелянта про відкладення розгляду справи для надання сторонам можливості укладення мирової угоди.

До клопотання надана копія пропозиції щодо укладання мирової угоди, складена на імя позивача.

Відповідно до п.1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року №28, електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Однак, подане апелянтом клопотання не підписано електронним цифровим підписом уповноваженої особи, а тому не може вважатися оригіналом електронного документа і колегією суддів до розгляду не приймається.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи за відсутності скаржника та його засновника ОСОБА_1 , колегія виходить з наступного:

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв "розумності строку" є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 року).

Колегія враховує, що оскаржуване рішення ухвалено судом 18.03.2021 року. Апеляційна скарга подана відповідачем-1 20.04.2021 року. Не була сплачена судовим збором, залишена без руху.

01.06.2021 року Центральним апеляційним господарським судом апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження.

В призначені судові засідання відповідачі 1, 2 жодного разу не з`являлись. В суді першої інстанції участі також не приймали.

За викладеного колегія суддів вбачає, що відповідач-1, засновником якого є відповідач-2, зловживає процесуальним правом сторони та своїми діями не сприяє розгляду спору в визначений судом процесуальний строк.

Отже, підстави для відкладення справи відсутні. Розгляд апеляційної скарги є можливим за наявними матеріалами і за відсутності осіб, що не з`явились.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" укладено договір поставки № 41/19-КД (далі - договір), за умовами п.1.1 якого в строки, визначені договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом, в сумі, визначеній відповідно до умов договору (а.с. 11-13).

За умовами п. 1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в додатках до договору та у видаткових накладних, які є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна сума договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2. - 2.3 договору, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у додатках до договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору.

За користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем. (п. 2.6. договору)

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день розрахунку покупцем за поставлений товар.

Пунктом 2.11 договору передбачено, що відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п. 2.6 договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару, і зараховуються постачальником відповідно до вимог п. 2.10.

Згідно з п. 5.1 договору господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов`язків покупця по виконанню грошових зобов`язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Сторонами також підписано відповідні додатки до договору, в яких визначено вид товару (соняшник, азотні, гербіциди, інсектициди, фунгіциди), його кількість, ціну та вартість, узгоджено графік оплати товару покупцем на умовах відстрочення платежу, а також визначено, що нарахування відсотків за користування товарним кредитом починається з дня, наступного за днем отримання товару покупцем, річна ставка відсотків - 1,00 (а.с. 14 - 29).

30.06.2019 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року, якою викладено п. 2.11. договору у наступній редакції:

"2.11. Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.6 та 2.7 Договору. Щомісячно постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) Товару, і зараховуються постачальником відповідно до вимог п. 2.10." (том 1 а.с. 31).

30.10.2019 року сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року, якою внесено зміни до п. 2.4. договору, а саме доповнено його абзацом другим наступного змісту:

"Остаточний розрахунок покупця за придбаний товар відбувається згідно наступного графіка: до 31 січня 2020 року - 4 489 786,73 грн основного боргу, 4 063,35 грн нарахований відсотків за користування товарним кредитом, відсотки за користування товарним кредитом, які будуть нараховані станом на дату остаточного розрахунку за поставлений товар. Сторони домовились, що у випадку оплати покупцем всієї суми заборгованості в строк до 31 січня 2020 р., до покупця не буде застосована відповідальність, передбачена п. 7.2 Договору".

Пунктом 2 додаткової угоди сторони внесли зміни до п. 2.6. договору наступного змісту: "З 1 листопада 2019 року розмір відсотків за користування товарним кредитом становить 20% річних."

У п. 3 додаткової угоди сторони дійшли згоди п. 7.2 договору викласти в наступній редакції: "7.2. У випадках порушення умов даного Договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов Договору покупець:

а) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення;

б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 40% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

в) сплачує на користь постачальника 56 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України)" ( том 1 а.с. 32).

01.02.2020 року сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року, якою внесено зміни до п. 2.4. договору: "Остаточний розрахунок покупця за придбаний товар відбувається згідно наступного графіка: до 01 жовтня 2020 року - 4 022 346,21 грн. основного боргу, 17 347,36 грн. нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, відсотки за користування товарним кредитом, які будуть нараховані станом на дату остаточного розрахунку за поставлений товар. Сторони домовились, що у випадку оплати покупцем всієї суми заборгованості в строк до 1 жовтня 2020 р., до покупця не буде застосована відповідальність, передбачена п. 7.2 Договору". (том 1 а.с. 33).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 10 340 786,73 грн. підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними:

- № 4143 від 08.03.2019 на суму 300 000,00 грн;

- № 4473 від 09.03.2019 на суму 420 000,00 грн;

- № 4145 від 09.03.2019 на суму 720 000,00 грн;

- № 4472 від 10.03.2019 на суму 792 000,00 грн;

- № 4395 від 12.03.2019 на суму 288 000,00 грн;

- № 4396 від 15.03.2019 на суму 1 140 000,00 грн;

- № 4397 від 16.03.2019 на суму 1 716 000,00 грн;

- № 7259 від 03.04.2019 на суму 420 000,00 грн;

- № 7265 від 03.04.2019 на суму 1 373 400,00 грн;

- № 9062 від 05.04.2019 на суму 45 200,02 грн;

- № 9063 від 05.04.2019 на суму 100 800,00 грн;

- № 11063 від 16.04.2019 на суму 470 440,32 грн;

- № 14152 від 25.04.2019 на суму 231 690,00 грн;

- № 14155 від 25.04.2019 на суму 388 279,73 грн;

- № 14163 від 25.04.2019 на суму 261 074,40 грн;

- № 17055 від 02.05.2019 на суму 1 099 999,56 грн;

- № 15468 від 06.05.2019 на суму 216 152,64 грн;

- № 16125 від 08.05.2019 на суму 45 522,12 грн;

- № 19360 від 23.05.2019 на суму 19 206,18 грн;

- № 24071 від 13.06.2019 на суму 240 960,12 грн;

- № 25005 від 21.06.2019 на суму 52 061,64 грн. ( том 1 а.с. 34-54).

Відповідно до ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач-1 отриманий товар сплатив частково - в розмірі 522 440,52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 670 від 15.04.2019 року на суму 55 000,00 грн., платіжним дорученням № 1416 від 25.03.2020 року на суму 513 549,11 грн. ( том 1 а.с. 55-56).

На підставі додаткової угоди від 07.03.2019 року до договору поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" згідно Акта прийому - передачі векселів від 08.05.2019 року простий вексель від 08.05.2019 року номінальною сумою 5 796 000,00 грн. із визначенням строку платежу за пред`явленням, але не раніше 30 жовтня 2019 року (том 1 а.с. 59).

З врахуванням вказаних доказів суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що сума несплаченого Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" основного боргу за поставлений товар, з урахуванням часткових оплат, склала 4 022 346,21 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом апеляційної скарги відповідач-1 вважає недоведеним отримання ним товару за додатками № 1/СА000003141 від 25.02.2019 року, №1/СА000003145 до договору від 25.02.2019 року, N2 1/СА000003597 від 04.03.2021 року.

Щодо вказаних доводів колегія суддів звертає увагу на наступне:

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України повинна належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначено вище, в додатках до договору сторони визначали вид товару (соняшник, азотні, гербіциди, інсектициди, фунгіциди), його кількість, ціну та вартість, узгоджено графік оплати товару покупцем на умовах відстрочення платежу, умови нарахування відсотків за користування товарним кредитом.

Зазначені в позовній заяві додатки до договору долучені позивачем до матеріалів справи ( том 1 а.с. 14 - 29).

Колегією суддів встановлено, що позивач не вказував, що за додатком №1/СА000003145 до договору він поставив, а відповідач не здійснив оплату товару.

Скаржник сам зазначає, що передачі товару не відбулося, оскільки у матеріалах справи відсутня видаткова накладна з посиланням на даний додаток. Сам додаток №1/СА000003145 до договору міститься в матеріалах справи (том 1 а.с.16).

З переліку видаткових накладних, на підставі яких суд визначив розмір заборгованості, сума вартості товару в розмірі 358 394,88 грн. в жодній не зазначена.

Отже, заявлений скаржником довід апеляційної скарги є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що додаток № 1/СА000003141 від 25.02.2019 року до договору на суму 1 404 843,60 грн. був скоригований шляхом укладений сторонами 09.04.2019 року оновленого додатку з оновленим асортиментом товару у редакції № 1/СА000001860 на суму 478 083,60 грн.

Товар поставлено за цим додатком частково відповідно до видаткової накладної № 14152 від 25.04.2019 року на суму 231 690,00 грн. (том 1 а.с.46), яку позивач включив до позовної заяви.

Отже, доводи скаржника про недоведеність поставки за додатком № 1/СА000003141 від 25.02.2019 року спростовуються матеріалами справи.

Позивачем доведена часткова поставка, докази оплати якої відповідач-1 не надав суду.

Стосовно додатку №1/СА000003597, який вказує скаржник, слід зазначити наступне:

При складанні рішення суд допустив описку, оскільки вірним додатком є додаток № 1/СА000003957 від 4 березня 2019 року, а не додаток №1/СА000003597 від 4 березня 2021 року, як помилково зазначив суд першої інстанції. Цей додаток наявний у справі в томі першому на аркуші справи 17.

У додатку № 1/СА000003957 від 4 березня 2019 року зазначена сума вартості товару - 5 796 000,00 грн.

Факт передачі товару відповідачу-1 за зазначеним додатком до договору на суму 5 796 000,00 грн. підтверджують видаткові накладні № 7259 від 03.04. 2019 року, № 4397 від 16.03.2019 року, № 4396 від 15.03. 2019 року, № 4395 від 12.03.2019 року, № 4472 від 10.03.2019 року, № 4145 від 09.03.2019 року, № 4473 від 09.03.2019 року та № 4143 від 08.03.2019 року, які надані до справи.

Допущена судом описка жодним чином не впливає на правомірність та законність прийного господарським судом Кіровоградської області рішення.

За відсутності доказів оплати за вказаними вище видатковими накладними рішення суду про включення вказаних у них сум вартості отриманого товару є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

В абзаці другому частини 5 даної статті вказано, що договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

У даній справі договором передбачено обов`язок покупця сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору за користування товарним кредитом покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору.

Як було зазначено вище, в додатку до договору передбачений розмір відсотків за користування товарним кредитом - 1% річних, а із врахуванням внесених змін додатковою угодою від 30.10.2019 року - 20% річних з 1 листопада 2019 року.

У п. 2.7. договору сторони визначили початковий момент нарахування відсотків - не раніше дня наступного за днем отримання товару покупцем.

Пунктом 2.11 договору з урахуванням додаткової угоди від 30.06.2019 року передбачено, що сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару, і зараховується постачальником відповідно до вимог п. 2.10 договору.

Позивачем відповідно до п.п. 2.6., 2.7. та 2.11 договору нараховано відповідачу-1 відсотки за користування товарним кредитом.

Нарахування таких відсотків підтверджується наявними у матеріалах справи Актами нарахування відсотків за користування товарним кредитом за кожен місяць починаючи із червня 2019 року по листопад 2020 року. Вказані Акти надіслані відповідачу-1, про що наявні в матеріалах справи докази (том 1 а.с.60-85).

Судом враховано, що відповідачем-1 частково сплачено суму відсотків за користування товарним кредитом згідно платіжних доручень № 104 від 03.10.2019 року на суму 4 522,84 грн. та № 1415 від 25.03.2020 року на суму 1 143 712,54 грн. ( том 1 а.с. 86, 87).

Також суд першої інстанції врахував лист Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич" без дати і номера, за змістом якого відповідач-1 повідомив, що у сплаченій сумі грошових коштів за платіжним дорученням № 1415 від 25.03.2020 року міститься оплата відсотків за користування товарним кредитом за договором поставки № 41/19-КД від 19.02.2019 року у розмірі 41 611,43 грн. (том 1 а.с. 58).

Отже, із врахуванням часткових оплат, сума відсотків за користування товарним кредитом, яка залишилась до сплати Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" становить 36 634,89 грн.

Правильність нарахування позивачем відсотків за користування товарним кредитом скаржником не спростована. Розрахунок проведено позивачем відповідно до умов договору.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до підпунктів а) та б) п. 7.2 договору ( із врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 30.10.2019 року), у випадках порушення умов даного договору постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором.

За порушення даних умов договору покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

У випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф у розмірі 40% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, згідно положень п. 7.3. договору користуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Судом першої інстанції було перевірено поданий позивачем розрахунок пені, нарахованої на суму основного боргу у розмірі 4 022 346,21 грн. за період з 02.10.2020 року по 16.12.2020 року та штрафу у розмірі 40% на суму основного боргу у розмірі 4 022 346,21 грн. Встановлено, що ці вимоги заявлені позивачем в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги про солідарне стягнення 100 228,95 грн. пені та 1 608 938,48 грн штрафу підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов договору сторонами узгоджено інший розмір річних. Згідно з підпунктом в) п. 7.2 договору (з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 30.10.2019 року), у випадках порушення умов даного договору покупець сплачує на користь постачальника 56% річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Господарським судом перевірено поданий позивачем розрахунок 56% річних на суму основного боргу у розмірі 4 022 346,21 грн. за період з 02.10.2020 року по 16.12.2020 року у розмірі 467 735,12 грн.

Оскільки сума основного боргу та період нарахування визначені позивачем правомірно, здійснений розрахунок є математично вірним, господарський суд обгрунтовано задовольнив вимоги позивача в частині стягнення 56% річних в сумі 467 735,12 грн.

Для розрахунку інфляційних нарахувань на суму заборгованості позивачем визначено період жовтень - листопад 2020 року.

Аналогічно перевірено судом правильність нарахування інфляційних втрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник не скористався своїм процесуальним правом приймати участь у суді першої інстанції під час розгляду заявлених до нього позовних вимог. Пояснень по суті спору та відзив на позов суду першої інстанції не надавав. Правом участі в суді апеляційної інстанції також не скористався. Доводи апеляційної скарги містять заперечення без надання відповідних доказів та розрахунків на підтвердження цих заперечень.

Враховуючи встановлені обставини справи та докази, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість доводів скаржника про те, що при розгляді даної справи судом було не в повному обсязі досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, та відповідно, зроблено невірні розрахунки суми стягнення з відповідачів. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Частина 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи викладене в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити та залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2021 року у справі № 912/4063/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.09.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов