РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/8312/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест 3000»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд»

про стягнення 102719,01 грн,

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвест 3000» до товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» про стягнення 102719,01 грн, з яких: 83686,12 грн боргу, 6156,09 грн 3% річних, 12876,80 грн інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повністю сплатив за поставлений товар за договором поставки № 124 від 06.11.2018.

Суд своєю ухвалою від 28.05.2021 відкрив провадження у справі № 910/8312/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що добровільно сплатив 83686,12 грн боргу (платіжні доручення № 3672 від 25.05.2021 на суму 2000,00 грн та № 3685 від 28.05.2021 на суму 81686,12 грн).

За твердженням відповідача, у нього виникла заборгованість перед позивачем у зв`язку з запровадженням в країні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та запровадженням обмежувальних заходів у роботі з клієнтами.

Відповідач зазначив, що порушення зобов`язання було зумовлено винятковими обставинами та не завдало збитків позивачу.

У свою чергу позивач у відповіді на відзив відповідача зазначив, що порушення зобов`язання не пов`язане з веденням карантинних обмежень в 2020 році, оскільки постачання товару відбулося за замовленням відповідача ще у 2018 році.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

06.11.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвест 3000» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Кам-Трейд» (покупець) уклали договір поставки № 124 (далі - Договір), згідно з розділом 1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві замкову та скобяну продукцію, а покупець - прийняти і оплатити її. Постачання відбувається партіями на підставі замовлення покупця. Замовлення покупця вважається прийнятим та підтвердженим після отримання покупцем рахунку - фактури від постачальника.

Якість товару, що поставляється, має відповідати ТУ виробника (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору приймання товару за кількістю та якістю проводиться покупцем відповідно до Інструкції П-6, та П-7. У разі виявлення недоліків покупець зобов`язаний визвати представника постачальника.

Згідно з 4.3 Договору оплата за поставлений товар перераховується на поточний рахунок постачальника. Строк оплати у продовж 10-ти календарних днів з моменту постачання партії товару.

Відповідно до п. 4.4 Договору, датою сплати вважається дата зарахування грошей на поточний рахунок постачальника.

Товар поставляється на умовах DDP згідно до правил «ІНКОТЕРМС 2010» (м. Київ). Умови постачання може бути змінено за взаємною згодою сторін (п. 5.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу за видатковою накладною № Укр3004 від 20.11.2018 товар на суму 133686,12 грн. Термін сплати - 04.12.2018.

21.11.2018 партія товару відправлена відповідачу через перевізника «Нова Пошта» за експрес-накладною № 1825. Товар був отриманий відповідачем в особі представника ТОВ «КАМ- ТРЕЙД» директора Носач Андрія Михайловича.

26.02.2019 відповідач сплатив за товар 50000,00 грн.

Станом на день подачі позову до суду (дата подачі до поштового відділення - 20.05.2021) відповідач на погасив 83686,12 грн боргу.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 83686,12 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Після звернення з позовом до суду відповідач сплатив 83686,12 грн боргу. Суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача 83686,12 грн боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягають 6156,09 грн 3% річних та 12876,80 грн інфляційних втрат за період з 05.12.2018 по 18.05.2021.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Ця норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від відповідальності. Такими обставинами є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов`язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов`язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб`єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов`язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

В силу статті 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком, а отже не є підставою для звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності:

- недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника (кредитор не має нести негативні наслідки відносин між боржником та його контрагентами);

- відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання (вступаючи у договірні відносини, боржник несе відповідні ризики та має замінити відсутні товари на інші або вчиняти інші заходи щодо належного виконання зобов`язання);

- відсутність у боржника необхідних коштів. Отже незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За умовами Договору відповідач повинен був сплатити за товар до 04.12.2018, тобто до ухвалення Кабінетом Міністрів України постанови від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, введення на усій території України карантину не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виконанням зобов`язань, і не є форс-мажорною обставиною.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 6156,09 грн 3% річних, 12876,80 грн інфляційних втрат. Суд закриває провадження у справі в частині стягнення 83686,12 грн боргу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається відповідача, оскільки неправильні дії останнього призвели до звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест 3000» до товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» (вул. Будівельників, 30, м. Київ, 02100, код 37202887) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест 3000» (вул. Москалівська, 167, м. Харків, 61157, код 35971841) 6156,09 грн 3% річних, 12876,80 грн інфляційних втрат, 2270,00 грн судового збору.

Закрити провадження в частині стягнення 83686,12 грн боргу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун