РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2021Справа № 910/7633/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Державного підприємства "Словечанське лісове господарство"

вул. Лісова, буд. 13, c. Словечне, Овруцький район, Житомирська область, 11122

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес"

вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, м. Київ, 02222

про стягнення 51 698,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Словечанське лісове господарство" (далі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" (далі-відповідач) про стягнення 51 698,47 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу №144 від 07.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7633/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 2 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з ч. 7 зазначеної статті учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 910/23064/17.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано відповідачем 28.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №597.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/7633/21 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Державним підприємством «Словечанське лісове господарство» (надалі «Позивач» або «Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОДАЛЕС» (надалі «Відповідач» або «Покупець») був укладений Договір № 144 купівлі-продажу необробленої деревини від 07 травня 2019 р. (надалі - «Договір»), згідно умов якого Продавець зобов`язувався продати Покупцю лісопродукцію (надалі - «Товар») характеристики якого, кількість та вартість визначалися Сторонами в Договорі та в Протоколі погодження вільної ціни на лісопродукцію, який є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язався прийняти Товар та своєчасно оплачувати на умовах, які вказані в даному Договорі.

Сторонами було укладено Протокол погодження вільної ціни на лісопродукцію від 07 травня 2019 р. на поставку Товару, а саме: дров`яної деревини для промислового використання породи сосна на загальну суму 522 262,31 грн.

Продавець здійснив продаж товару Покупцеві згідно товарно-транспортних накладних: ТТН серії ЖТВ № 911963 від 07.05.2019 року (на суму 1 1 877,49 грн.); ТТН серії ЖТВ № 91 1964 від 07.05.2019 року (на суму 12 206,28 грн.); ТТН серії ЖТВ № 911965 від 07.05.2019 року (на суму 9 991,51 грн.); ТТН серії ЖТВ № 911966 від 07.05.2019 року (на суму 8 608,97 грн.); ТТН серії ЖТВ № 246820 від 08.05.2019 року (на суму 11 609,46 грн.); ТТН серії ЖТВ № 246821 від 08.05.2019 року (на суму 10 690,31 грн.); ТТН серії ЖТВ № 246823 від 08.05.2019 року (на суму 11 677,49 грн.); ТТН серії ЖТВ № 911996 від 13.05.2019 року (на суму 5 455,19 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912020 від 17.05.2019 року (на суму 8 348,82 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912023 від 17.05.2019 року (на суму 9 538,32 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912024 від 17.05.2019 року (на суму 18 183,34 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912031 від 20.05.2019 року (на суму 17 067,25 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912032 від 20.05.2019 року (на суму 8 581,13 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912033 від 20.05.2019 року (на суму 15 979,93 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912034 від 20.05.2019 року (на суму 9 420,72 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293343 від 21.05.2019 року (на суму 6 952,03 грн.); ТТН серії ЖТ-В № 293368 від 24.05.2019 року (на суму 7 436,82 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293380 від 25.05.2019 року (на суму 9 497,75 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293436 від 31.05.2019 року (на суму 7 374,96 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293437 від 31.05.2019 року (на суму 7 083,36 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293438 від 31.05.2019 року (на суму 3 541,68 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293461 від 01.06.2019 року (на суму 7 656,84 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293534 від 12.06.2019 року (на суму 14 537,88 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293591 від 20.06.2019 року (на суму 10 396,67 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293639 від 26.06.2019 року (на суму 15 099,97 грн.); ПТІ серії ЖТВ № 293644 від 27.06.2019 року (на суму 19 199,21 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912146 від 27.06.2019 року (на суму 28 169,42 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912149 від 27.06.2019 року (на суму 27 11 8,10 грн.); ТТН серії ЖТВ №912150 від 27.06.2019 року (на суму 14 519,48 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293650 від 29.06.2019 року (на суму 14 736,19 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293658 від 01.07.2019 року (на суму 16 656,26 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293668 від 03.07.2019 року (на суму 15 842,62 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912208 від 12.07.2019 року (на суму 17 509,58 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912239 від 17.07.2049 року (на суму 18 207,84 грн.); ТТН серії ЖТВ № 316200 від 18.07.2019 року (на суму 16 825,02 грн.); ТТН серії ЖТВ № 912248 від 19.07.2019 року (на суму 22 5 13,99 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293770 від 25.07.2019 року (на суму 17 403,91 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293771 від 25.07.2019 року (на суму 18 145,18 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293774 від 26.07.2019 року (на суму 8 155,80 грн.); ТТН серії ЖТВ № 293782 від 27.07.2019 року (на суму 8 445,59 грн.).

Таким чином, свої зобов`язання стосовно поставки Товару зазначеного у розділі 5 цього Договору та в Протоколі погодження вільної ціни на лісопродукцію Позивач виконав у повному обсязі. Загальна вартість поставленого Товару склала 522 262,31 грн.

Частково Покупцем була проведена оплата за отриманий Товар на суму 470 563,84 грн. згідно платіжних доручень: № 247 від 13.05.2019 р.; № 408 від 11.06.2019 р.; № 419 від 14.06.2019 р.; № 439 від 21.06.2019 р.; № 376 від 17.07.2019 р.; № 389 від 23.07.2019 р.; № 414 від 20.08.2019 р.; № 427 від 29.08.2019 р.; № 437 від 05.09.2019 р.; № 462 від 23.09.2019 р.; № 464 від 24.09.2019 р.; № 517 від 29.11.2019 р.; № 2 від 13.01.2020 р.

Таким чином, своє зобов`язання щодо передачі товару у власність Відповідача Позивач виконав добросовісно, своєчасно та в повному обсязі.

Водночас, Відповідачем своє зобов`язання виконано не в повному обсязі. Так, товар Відповідачем прийнято, однак своєчасну оплату за товар не здійснено.

Однак, відповідач у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив оплату поставленого Товару.

З приводу урегулювання спірної ситуації Позивач кілька разів намагався в телефонному режимі та письмово зв`язатися з Відповідачем, що підтверджується Претензіями вих. №630 від 05.09.2019 р., вих. № 691 від 11.10.2019 р., вих. № 696 від 20.07.2020 р. та вих. № 730 від 03.08.2020 р., які були відправлені на адресу Відповідача. Водночас, Відповідачем було гарантовано провести оплату за поставлений товар, що підтверджено гарантійними листами № 2307-1. від 23.07.2020 р. та № 0408-1 від 04.08.2020 р.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На виконання умов Договору та заявки позивач здійснив поставку товару, відповідно до наданих накладних на загальну суму 522 262,31 грн.

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договору та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив оплату поставленого Товару у повному обсязі, сплативши на користь позивача лише 470563,84 грн. У зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 51698,47 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання поставки товару або повернення оплати у розмірі 51698,47 грн. відповідачем не виконано. Вказане відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову Державного підприємства "Словечанське лісове господарство" про стягнення 51 698,47 грн.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" (вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, м. Київ, 02222; ідентифікаційний код 36563703) на користь Державного підприємства "Словечанське лісове господарство" (вул. Лісова, буд. 13, c. Словечне, Овруцький район, Житомирська область, 11122; ідентифікаційний код 00991953) 51 698,47 грн. - основного боргу та 2270,00 грн. - витрат по оплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов