ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.09.2021 Справа № 920/786/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Заєць С.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт»

до - Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради,

про стягнення 84600 грн 38 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 19.07.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 84600 грн 38 коп. заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 23.10.2018 по 30.03.2021 за адресами: АДРЕСА_1 ; м. Шостка, вул. Онупрієнка, буд. 17-А, які є комунальною власністю та перебувають на балансі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської мської ради.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що належним чином надав послуги з теплопостачання. Відповідач послуги з теплопостачання спожив, однак за фактично отримані послуги не сплатив. Тому вказане є підставою для стягнення боргу.

Ухвалою суду від 21.07.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

10.08.2021 від відповідача до суду надійшов відзив від 09.08.2021 (вх. №7178/21), в якому він проти позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради не є відповідальним за використання теплової енергії іншими юридичними особами, оскільки спірні приміщення використовує ТОВ «Шосткажитлосервіс» та «Жилкомсервіс», а також фізична особа ОСОБА_1 .

У свою чергу, 17.08.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив від 13.08.201 (вх. №7319), в якій він просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ухвали суду від 08.09.2021 розгляд справи відкладено на 21.09.2021 без проведення судового засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинсьої міської ради №226 від 28.07.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» з 15.10.2006 р. забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостка і визнане виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води (а.с. 12).

Позивач, зокрема, надає послуги з постачання теплової енергії і в будинки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що він не має відношення до спірних приміщень, оскільки за зазначеними адресами приміщення використовуються ТОВ «Шосткажитлосервіс», ТОВ «Житлокомсервіс» та фізичною особою ОСОБА_1 , виходячи з наступного:

Згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Так, позивачем в обгрунтування позовних вимог підтверджено письмовими доказами те, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 60,7 кв.м., та АДРЕСА_2 , площею 72,4 кв.м., є комунальною власністю та знаходяться на балансі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, про що свідчать лист №75 від 28.04.2012, відповідь №01-228/2507 Шосткинської міської ради на адвокатський запит (а.с 33, 37). Крім того, відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо спірних приміщень, які перебувають на балансі відповідача, відсутні (а.с. 38-43).

У свою чергу, відповідач не подав жодного письмового доказу в обгрунтування поданих заперечень позовним вимогам щодо факту перебування спірних приміщень у власності чи користуванні третіх осіб.

Так, позивач наголошує, що враховуючи відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору на надання послуг з теплопостачання, протягом періоду: жовтень 2018 року-березень 2021 року, теплова енергія подавалась позивачем до вказаних приміщень на підставі Рішень голови Шосткинської міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів:

- Рішення Шосткинської міської ради від 22.10.2018 року № 350 р. про початок опалювального сезону 23.10.2018 р.

- Рішення Шосткинської міської ради від 05.04.2019 року № 93 про закінчення опалювального сезону 08.04.2019 р.

- Рішення Шосткинської міської ради від 25.10.2019 року № 300 р. про початок опалювального сезону 28.10.2019 р.

- Протокол міської комісії з питань техногенного-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 09.04.2020 р. про закінчення опалювального сезону 10.04.2020 р.

- Рішення Шосткинської міської ради 16.10.2020 року № 272р. про початок опалювального сезону 17.10.2020 р.

- Протокол міської комісії з питань техногенного-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 30.03.2021 року про закінчення опалювального сезону 30.03.2021 р.

Таким чином, позивач поставив, а відповідач спожив за період: жовтень 2018 року-березень 2021 року теплову енергію на загальну суму 84600 грн 38 коп, що підтверджується підписаними з боку позивача та з боку обслуговуючих організацій ТОВ «Шосткажитлосервіс» і ТОВ «Жилкомсервіс» актами приймання теплоносія на об`єкт, що опалюється та актами перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія (а.с. 27-32).

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок суми заборгованості (а.с.20-26).

Обсяг теплової енергії спожитої на опалення зазначених приміщень у опалювальних сезонах 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 років обчислений згідно п. 3, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі приміщень споживача.

Постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №819 від 07.08.2018р., № 1737 від 10.12.2018 р. № 142 від 05.02.2019 р. № 96 від 14.01.2020 р. № 629 від 17.03.2020 р., № 2262 від 30.11.2020 р. були встановлені тарифи на теплову енергію ТОВ «ШП «Харківенергоремонт».

Позивач зазначає, що 21.04.2021 на адресу управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради ним було направлено поштою для укладення два примірники договору № 677 від 13.04.2021 р. про надання послуг з теплопостачання, рахунок на оплату за період: з жовтня 2018 року по березень 2021 року та акт виконаних робіт за період: з жовтня 2018 року по березень 2021 року по приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_3 .

Відповідачем зазначену пропозицію щодо підписання договору та сплати рахунків було отримано 21.04.2021, проте в подальшому проігноровано.

Відповідач спожиту теплову енергію не оплатив, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 84600 грн 38 коп, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 193 вказаного Кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до загальноприйнятого визначення, теплова енергія - енергія руху атомів, молекул або інших частинок, з яких складається тіло. Теплова енергія може виділятися завдяки хімічним та ядерним реакціям, механічним взаємодіям. Виходячи з положень статей 177, 179 ЦК України, статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія є матеріальним благом (товарною продукцією), яке отримує споживач від надавача послуг і важливою ознакою якого (завдяки якій таке благо є об`єктом цивільних прав) є здатність задовольняти ті чи інші потреби людей. Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про теплопостачання», послугою є не теплова енергія, а постачання теплової енергії.

В розумінні Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Суд звертає увагу, що укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Відтак, сам факт неукладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період. Враховуючи зазначене, не виконуючи вимоги чинного законодавства щодо укладення зазначеного договору, споживач фактично сам створює ситуацію, в якій він позбавлений права впливати на якість, ціну, вибір постачальника послуг тощо, а також користуватись іншими правами, передбаченими Правилами користування тепловою енергією.

У пункті 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити спірні послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Верховний Суд в постанові від 02.03.2018 у справі №915/89/16 також дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (із змінами і доповненнями) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що підписані сторонами та скріплені їх печатками акти приймання теплоносія за період з жовтня 2018 по жовтень 2020 підтверджують факт прийняття теплоносія на тепловому вузлі будівлі за адресами, зазначеними вище, та відповідають вищенаведеним приписам, у зв`язку із чим господарський суд доходить висновку, що в цьому випадку акти є первинними документами, що фіксують господарську операцію, яка відбулась між сторонами, а тому можуть підтверджувати факт набуття відповідачем у позивача теплової енергії на платній основі.

За умовами частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачем не спростовано факту постачання житлово-комунальних послуг позивачем, не надано доказів неотримання житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання у спірний період. Крім того, відповідачем не надано письмових доказів на підтвердження того що приміщення за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_3 , належать на праві власності третім особам чи використовуються ними на інших законних підставах.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, загальна сума основного боргу відповідача за надані позивачем житлово-комунальні послуги з теплопостачання, складає 84600 грн 38 коп.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Докази оплати відповідачем суми 84600 грн 38 коп. основного боргу - вартості спожитої теплової енергії за період з 23 жовтня 2018 по 30 березня 2021 суду не надано.

Таким чином судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку зі сплати фактично спожитої теплової енергії не виконав, заявлена сума боргу підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи та підлягає до стягнення з відповідача.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, 2270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» до Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради про стягнення 84600 грн 38 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (вул. Садовий бульвар, буд. 8, м. Шостка, Сумська область, 41100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (вул. Гагаріна, буд. 1, м. Шостка, Сумська область, 41107, ) 84600 грн 38 коп. основного боргу, 2270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2021.

Суддя С.В. Заєць