ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 Справа № 914/779/21

За позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, м. Рівне
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», м. Львів
про:стягнення попередньої оплати та пені
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:О.В. Галюсь представник
від відповідача:не з`явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ТОВ «Транс Ойл Сервіс» зобов`язання передати бензин відповідно до переданих талонів шляхом відпуску пального, зобов`язання здійснювати обслуговування талонів на бензин.

Ухвалою від 02.04.2021 суд залишив позовну заяву ГУ Пенсійного фонду України в Рівненській області без руху та надав заявникові строк для усунення недоліків позовної заяви.

У строк, встановлений судом, ГУ Пенсійного фонду України в Рівненській області подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.05.2021.

Ухвалою від 11.05.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з технічною неможливістю проведення такої.

Ухвалою від 17.05.2021 суд відклав підготовче засідання на 04.06.2021, підготовче засідання ухвалив проводити в режимі відеоконференції, проведення якої доручив Господарському суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 04.06.2021 підготовче засідання було відкладено на 14.06.2021.

Ухвалою від 10.06.2021 суд задовольнив клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручив Північно-західному апеляційному господарському суду.

Ухвалою суду від 14.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 02.07.2021, ухвалено підготовче засідання проводити в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Північно-західному апеляційному господарському суду.

Ухвалою від 02.07.2021 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, підготовче засідання відклав на 13.08.2021 в режимі відеоконференції, проведення якої доручив Північно-західному апеляційному господарському суду.

Ухвалою суду від 13.08.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 17.09.2021.

Представник позивача у судове засідання 17.09.2021, яке відбулося в режимі відеоконференції з`явився, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 17.09.2021, яке відбулося в режимі відеоконференції не з`явився.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) обґрунтований тим, що 30.03.2020 між позивачем (замовником) та відповідачем (учасником) укладено договір про закупівлю №144, за яким учасник зобов`язувався поставити, а замовник прийняти і оплатити товар (бензин А-92 Mustang в кількості 5600 л, загальною вартістю 121296,00 грн.). Як стверджує позивач, на виконання умов ним були перераховані учаснику грошові кошти у розмірі 121296,00 грн., а учасником, у свою чергу, передано замовнику талони на пальне. У період з квітня по серпень 2020 позивач отримував пальне за одержаними від відповідача талонами, однак з вересня 2020 і по цей час АЗС, які зазначені в додатку до договору відмовляли здійснювати відпуск пального за переданими постачальником талонами. У зв`язку з цим, відповідачем на підставі актів приймання-передачі (заміни)були замінені талони на пальне. Оскільки в подальшому АЗС знову відмовилися здійснювати відпуск пального за наявними талонами, не отовареними залишилися талона загальною вартістю 49818,00 грн., виставлена позивачем претензія залишися зі сторони відповідача без задоволення, позивач просить суд стягнути з відповідача 49818,00 грн. боргу та 7522,52 грн. пені.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу не подав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

30.03.2020 між Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Рівненській області (замовником) та ТОВ «Транс Ойл Сервіс» (учасником) укладено договір про закупівлю №144 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1.-1.5. Договору, учасник зобов`язується поставити (передати у власність) у визначені строки замовникові бензин (надалі Товар), визначений в Додатку №1 «Специфікація товару» до цього договору, а замовник прийняти і оплатити його. Найменування товару: ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти (Бензин А-92Mustang в талонах). Одиниця вимірювання: літр. Кількість: 5600 л. Відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами на пальне.

Згідно п. 4.3., 4.4., 4.7. Договору, після отримання заявки учасник надає за накладною замовнику талони на пальне відповідного номіналу. Талони на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на автозаправних станціях (далі АЗС). Талони на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Датою поставки товару є дата отримання оператором АЗС талону на пальне від замовника.

Відповідно до Специфікації до Договору, загальна вартість товару бензину А-92 Mustang в кількості 5600 л складає 121296,00 грн.

На підставі Акту приймання-передачі талонів на пальне від 03.04.2020 відповідачем передано, а покупцем одержано бензин А-92 в талонах, а саме 280 шт. по 10 л та 140 шт. по 20 л.

Положеннями п. 2.1., 2.3. Договору передбачено, що ціна договору становить 121296,00 грн., у т.ч. ПДВ 20216,00 грн. Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів після отримання належно оформлених товаросупровідних документів (накладної, рахунка, тощо) на товар.

Із матеріалів справи вбачається, що обумовлений Договором товар оплачений позивачем у повному обсязі згідно платіжного доручення №676 від 08.04.2020.

Позивачем стверджується, що у вересні 2020 мережі АЗС, які зазначені в Додатку №2 до Договору відмовилися здійснювати відпуск пального за наявними талонами, а тому позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити заміну талонів.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Акту приймання-передачі (заміни) талонів на пальне від 17.09.2020, постачальник здійснив заміну талонів, передавши замовнику талони на бензин А-92 у кількості 50 шт. по 20 л.; Акту приймання-передачі (заміни) талонів на пальне від 09.10.2020 66 шт. по 10 л та 40 шт. по 20 л; Акту приймання-передачі (обміну) талонів на пальне від 11.11.2020 40шт. по 10 л; Акту приймання-передачі (обміну) талонів на пальне від 01.12.2020 100 шт. по 10 л.

Як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2020 визначені Договором АЗС відмовилися здійснювати відпуск пального за наявними у позивача талонами на пальне.

У зв`язку з наведеним, позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію від 04.01.2021, якою ГУ ПФУ в Рівненській вимагало у ТОВ «Транс Ойл Севіс» виконати взяті на себе зобов`язання за Договором щодо забезпечення відпуску пального.

Так як претензія задоволена відповідачем не була, подальший відпуск пального АЗС не здійснюється, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленого до стягнення боргу та пені, у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1-2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2).

Як встановлено судом, позивач придбав у відповідача товар - бензин марки А-92 у талонах в кількості 5600 л. на суму 121296,00 грн. які позивачем сплачено у повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1., пп. 6.3.1. п. 6.3. Договору, строк поставки товару: з дати укладення договору по 30 квітня 2020 року за заявкою замовника. Учасник зобов`язаний забезпечити поставку (передачу) товару в повному обсязі та у строки, встановлені цим договором.

У матеріалах справи наявні Акти про відмову АЗС у заправці службового автомобіля по талонах на бензин, які вказані в додатку №2 до Договору, а також претензія про забезпечення відновлення відпуску пального.

Таким чином, позивачем підтверджено вжиття заходів щодо повідомлення відповідача про недоліки відпуску пального по придбаних талонах. У свою чергу, відповідач не відреагував на звернення позивача, зокрема, не здійснив обміну талонів, не вжив інших заходів щодо відпуску пального та/або не повернув кошти за непоставлений товар.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу приписів ст. 612 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (положення ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (положення ст. 13 ЦК України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі (який зазначений у Специфікації до Договору), суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар на умовах переоплати, а тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 ЦК України.

Згідно п. 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затв. наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Так, п. 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами затв. постановою КМУ від 20.12.1997 №1442 передбачено, що розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання талонів з метою пред`явлення на визначених АЗС для отримання палива у межах строку дії таких талонів, суд зазначає, що протягом строку дії Договору, а саме до 31.12.2020, позивачу мали бути передані талони, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні талонів на АЗС.

Як встановлено судом, позивачу передані відповідні талони, проте, лише частина з них виявилась придатними для їх отоварювання. Наведене відповідачем не спростовано.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС талон на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону, здійснює фактичний відпуск товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Як встановлено вище, відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок щодо поставки товару на АЗС за талонами, придбаними позивачем у відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не зміг отримати пальне за отриманими від відповідачами талонами на загальну суму 49818,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також, відповідно до ст. 669 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Положеннями ч. 1 ст. 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені взяті на себе зобов`язання щодо заміни неякісних (непридатних) талонів на пальне, відповідно позивач вправі вимагати у відповідача повернення грошових коштів за оплачений, але непоставлений товар, загальною вартістю 49818,00 грн.

Частиною 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 7.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання учасник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості недопоставлених товарів за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перерахунок пені, суд зазначає, що розмір нарахованої пені(виходячи з 0,1% від суми непоставленого товару), перевищує розмір пені визначений, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, а тому підлягає частковому стягненню з відповідача у розмірі 2718,83 грн.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають частково задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2079,77 грн. Решта сплаченого судового збору залишається за позивачем.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки за подання позовної заяви позивачем сплачено 4540,00 грн. судового збору, а в подальшому змінено предмет позову і судовий збір за подання такої позовної заяви повинен був становити 2270,00 грн., після набрання рішенням у справі законної сили, позивач вправі звернутися до Господарського суду Львівської області із письмовим клопотанням про повернення з Державного бюджету України 2270,00 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №750 від 09.04.2021.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 197, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд. 7А; ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7; ) 49818,00 грн. боргу, 2718,83 грн. пені та 2079,77 грн. судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2021 року.

Суддя Р.В. Крупник