ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3477/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 (суддя Назаренко Н.Г.)

у справі №904/3477/21

за позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Жовті Води, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору від 11.03.2019 № 192/13/40Е у розмірі 248 245,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" штрафних санкцій за невиконання умов договору від 11.03.2019 № 192/13/40Е у розмірі 248 245,80 грн., з яких: штраф 20% - 57 068,00 грн., пеня - 191 177,80 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 57 353,34 грн. пені, 17 120,40 грн. штрафу, 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 133 824,46 грн. - пені та 39 947,60 грн. - 20 % штрафу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить змінити резолютивну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/3477/21 зазначивши: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Горького, будинок 10; ідентифікаційний код 37214871) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) 1 917,78 грн. пені, 570,68. штрафу, 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 189 260,02 грн. - пені та 56 497,32 грн. - 20 % штрафу - відмовити".

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що господарським судом було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та не надано оцінку окремим доказами. Сума заявлених позивачем штрафних санкцій є необґрунтовано завищеною. Навіть їх часткове зменшення за рішенням суду на 70% є неспіврозмірним тим негативним наслідкам, що були завдані відповідачем внаслідок непоставки продукції. Внаслідок пасивної та безвідповідальної поведінки позивача відповідач опинився у фінансовому становищі, яке не сприяло й не може сприяти належному виконанню відповідачем взятих на себе зобов`язань. ДП «Східний ГЗК» тривалий час систематично зловживає у взаємовідносинах з відповідачем допускаючи прострочення з оплати поставленої ТОВ «Лідер-Агро КР» продукції у 2018-2020рр. Зокрема станом на день подання апеляційної скарги, загальний борг позивача перед відповідачем складає близько 3 мільйонів гривень. Наразі ТОВ «Лідер-Агро КР» здійснюються заходи щодо примусового стягнення суми заборгованості шляхом подання відповідних позовних заяв до господарського суду. На думку апелянта позовні вимоги ДП «Східний ГЗК» є у більшій мірі інструментом отримання невиправданих додаткових прибутків за рахунок постачальника аніж способом забезпечення виконання зобов`язання та дисциплінування боржника. Сума зобов`язання з поставки товару складає 285 340,00 грн., а штрафні санкції за непоставку товару, нараховані відповідно до договору складають 248 245,80 грн., що становить майже 87% від невиконаного зобов`язання, що свідчить про неспівмірність передбаченої договором відповідальності за порушення такого зобов`язання. При цьому штрафні санкції за порушення покупцем його зобов`язань за договором істотно менші, ніж ті, що передбачені за порушення зобов`язання за договором постачальника. З огляду на викладене, виходячи з принципів справедливості і добросовісності, на думку апелянта, зменшення розміру штрафних санкцій на рівні 70% є вкрай недостатньою мірою направленою на захист законних інтересів відповідача з урахуванням балансу інтересів сторін. З огляду на викладене відповідач вважає, що доцільним буде зменшення штрафних санкцій до 99%.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №904/3477/21 визначено колегію у складі головуючого судді Кузнецової І.Л., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/3477/21 залишено без руху, та надано скаржнику 10 денний строк з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 3 305,00 грн.

На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3477/21 апелянтом до матеріалів справи надано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Обставини, які обумовили залишення апеляційної скарги без руху усунено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді, справу №904/3477/21 передано колегії у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/3477/21. розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 23.09.2021р.

23.09.2021 в судове засідання представники сторін не з`явилися. Були повідомлені про час розгляду справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-Агро КР», на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого апелянт зазначив, що директор та юрист підприємства перебувають на самоізоляції внаслідок контакту останніх з хворим на COVID інфекцію.

Розглянувши подане клопотання колегія не вбачає підстав для його задоволення та залишає без розгляду з огляду на наступне.

Приписами ч. 8 ст. 42 ГПК України встановлено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно з ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Разом з тим подане апелянтом на офіційну електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи не підписано електронним цифровим підписом уповноваженої особи, що не відповідає вимогам встановленим до оригіналу електронного документа ч.1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на викладене клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-Агро КР» про відкладення розгляду справи на іншу дату залишається без розгляду.

Окрім того колегія зазначає, що апелянт, у разі неможливості з`явитися в судове засідання, не був позбавлений можливості звернутися к клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом між Державним підприємством Східний гірничо-збагачувальний комбінат (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІДЕР-АГРО КР (Постачальник) було укладено Договір про закупівлю товарів № 192/13/40Е від 11.03.2019 (з урахуванням додаткових угод надалі Договір), згідно умов якого Постачальник зобов`язався поставити Сплав, код 1462 (Феромарганець, феросіліцій) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 3.1. Договору сума (ціна) Договору, відповідно до Специфікації № 1, становить 1 135 998,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20 % - 189 333,00 грн.

Додатковою угодою №2 від 29.11.2019 до Договору №192/13/40Е від 11.03.2019 сторони домовились зменшити обсяг закупівлі, з урахуванням фактичного обсягу видатків Покупця. Поставка товарів здійснюється відповідно до Специфікація № 3, яка є невід`ємною частиною додаткової угоди відповідно до Договору.

Вартість поставки, відповідно до Специфікації №3 становить 570 680,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20%- 95 113, 33 грн.

Ціна Договору при цьому зменшиться на 562 260,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 95 210,00 грн.

В пункті 5.1 Договору сторони погодили, що поставка Товарів здійснюватиметься партіями. Обсяг кожної партії уточнюється у заявках. Термін поставки партії Товарів протягом 10-ти робочих днів після отримання заявки. Заявка направляться Постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку, електронною поштою тощо (з наступним направленням оригіналів документів Договору).

Датою поставки товару та переходу власності на товар, буде вважатися дата фактичної поставки Товару на склад покупця (п. 5.4. Договору).

Згідно п. 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

У разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим Договором, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару та пені у розмірі 0,5% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення (п.7.2 Договору).

Додатковою угодою № 3 від 26.12.2019 до Договору №192/13/4 11.03.2019, у зв`язку з неповним виконання зобов`язання, термін дії Договору було продовжено до 31.03.2020.

На виконання п.5.1 Договору, 21.01.2020 позивачем було направлено відповідачу заявку вих №13-13/203, згідно якої просив поставити на адресу ДП «Східний ГЗК» феромарганець ФМн-88РА ДСТУ3547-97 4000 кг та Феросиліцій ФС-45-2 ДСТУ4127-2002 2000 кг.

Вартість замовленого товару з урахуванням погодженої в Специфікації №3 ціни складала 352 240,00 грн.

Згідно видаткової накладної №1 від 30.01.2020 відповідачем частково було поставлено товар на суму 66 900,00 грн.

З урахуванням умов п.5.1 Договору поставка товару мала відбутися до 04.02.2020.

У зв`язку з неповною поставкою товару передбаченого заявкою позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.04.2020 вих №18/2852 згідно якої зазначив, що кінцевий термін поставки товару 04.02.2020. Сума недопоставленого товару складає 285 340.00 грн. Залишок товару на адресу замовника не поставлено. Термін прострочення поставки товару з 05.02.2020 по 02.04.2020 на суму 285 340,00 грн. У зв`язку із зазначеним на підставі п 7.2 Договору позивачем було нараховано відповідачу штрафні санкції, який замовник вимагав перерахувати на свій розрахунковий рахунок.

Докази надіслання даної претензії надано в матеріали справи.

Несплата відповідачем суми штрафних санкцій за договором про закупівлю товарів № 192/13/40Е від 11.03.2019 і стала причиною звернення позивача з позовними вимогами про стягнення з відповідача 57 068,00 грн. 20% штрафу та 191 177,80 грн. пені.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.

Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В пункті 5.1 Договору сторони погодили, що поставка Товарів здійснюватиметься партіями. Обсяг кожної партії уточнюється у заявках. Термін поставки партії Товарів протягом 10-ти робочих днів після отримання заявки. Заявка направляться Постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку електронна пошта, тощо (з наступним направленням оригіналів документів Договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем несвоєчасно поставлено товар, та порушено строки поставки, визначені у пункті 5.1 Договору.

Станом на час розгляду справи відповідачем виконано зобов`язання та поставлено позивачу у повному обсязі зазначений у заявці товар.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 216, частин 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

В пункті п.7.2 Договору сторони погодили, що у разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим Договором, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару та пені у розмірі 0,5% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення суму пені у розмірі 191 177,80 грн. за період прострочення з 05.02.2020 по 05.08.2020 та 57 068,00 грн. 20% штрафу.

Господарським судом було перевірено розрахунки позивача та встановлено, що останнім правильно розраховано заявлені до стягнення суми та визнано обґрунтованими нараховану суму пені у розмірі 191 177,80 грн. та штраф у розмірі 57 068,00 грн.

Отже господарським судом було встановлено факт несвоєчасного виконання зобов`язання щодо поставки товару та визнано обґрунтованими позовні вимоги позивача.

При цьому, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру штрафних санкцій, враховуючи обставини справи та інтереси сторін судом було зменшено заявлені до стягнення суми штрафних санкцій та стягнуто з відповідача на користь позивача 57 353,34 грн. пені та 17 120,40 грн. штрафу.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд не дослідив та не надав оцінку окремим доказам наданим відповідачем, неправильно визначив характер правовідносин між сторонами та не врахував, що саме поведінка позивача призвела до несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, оскільки саме зволікання з оплатами поставленої продукції ДП «Східний ГЗК» призвело підприємство відповідача до скрутного фінансового становища. Зменшення за рішенням суду розміру штрафних санкцій на 70% є неспівмірним тим негативним наслідкам, що були завдані відповідачем внаслідок непоставленої продукції та є явно завищеним.

Щодо зазначених доводів апеляційної скарги колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 Господарського кодексу України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру неустойки відповідач посилається на численні спори між сторонами, які вирішуються в господарському суді. Загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем складає близько 3 мільйонів гривень. Тому за відсутності необхідних і достатніх коштів ТОВ «Лідер-Агро КР» фактично позбавлено можливості робити закупівлю продукції у своїх контрагентів-постачальників та належним чином здійснювати поставки позивачу. При цьому неналежне виконання відповідачем договору не завдало позивачу будь-яких збитків. Окрім того апелянт зазначає, що штрафні санкції за порушення покупцем його зобов`язання да договором значно менші, ніж ті, що передбачені за порушення зобов`язання за договором постачальником.

Господарський суд зменшуючи розмір штрафних санкцій на 70% обґрунтував підстави і розмір такого зменшення, врахував обставини справи, причини неналежного виконання та баланс і інтереси сторін.

Колегія суддів наголошує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19 зазначив, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Господарським судом, з урахуванням заперечень відповідача та викладених ним обставин, було зменшено заявлені до стягнення штрафні санкції на 70%.

При цьому колегія зазначає, що зменшення суми штрафних санкцій на 90%, як просить апелянт, фактично нівелює мету існування таких санкцій, як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Разом з тим колегія звертає увагу, що за змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписавши договір сторони погодили умови такого договору, були обізнані про зміст його умов, у тому числі і про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання. При цьому у разі незгоди з розміром штрафних санкцій, які мають нараховуватися у разі неналежного виконання зобов`язання, сторони не були позбавлені права погодити інший розмір під час підписання договору.

Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, та передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 42 ГК України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як позивач так і відповідач є суб`єктами господарювання та несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. Кожна із сторін, укладаючи договір, приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір. Погіршення економічної ситуації, збитковість виробництва, так само як і відсутність прибутку становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності, не є форс-мажорною, незвичайною і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновків господарського суду.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/3477/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/3477/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер-Агро КР".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.09.2021

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А.Коваль

Суддя В.О.Кузнецов