ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року Справа № 923/889/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан і Сан Маріуполь ЛТД" м.Херсон,

до Відповідача Іванівського міжрайонного управління водного господарства смт.Іванівка Іванівського р-ну, Херсонської області,

про відшкодування збитків в сумі 135 400,61 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Відповідача, в якому просить Зобов`язати Іванівське міжрайонне управління водного господарства () відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» () збитки в сумі 135 400,84 грн. Стягнути з Іванівського міжрайонного управління водного господарства () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» () суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку Відповідача порядку складення та реєстрації податкових накладних, а саме порушенням вимог Податкового кодексу України, що в свою чергу позбавило Позивача включити нараховані у зв`язку із придбанням послуг суми ПДВ до складу податкового кредиту на загальну суму 135400,84 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 30.06.2021р. справа розподілена судді Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою від 01.07.2021 Господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Суд встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов - не пізніше 30.07.2021; встановив позивачу строк для подачі заперечень на відзив, за їх наявності, - не пізніше 10.08.2021; встановив відповідачу строк подання суду заперечень на відповідь на відзив - протягом семи днів, з дня отримання відповіді на відзив. У зв`язку з тимчасовим припиненням Господарським судом Херсонської області відправки поштової кореспонденції, запропонувати учасникам справи надати до суду відомості про актуальну (офіційну) адресу електронної пошти для листування та контактні номери телефонів учасників (представників) судових проваджень. Копія даної ухвали направлена сторонам у справі до відома.

13.07.2021р. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, з доказами направлення Позивачу.

Згідно рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачем копія ухвали про відкриття провадження отримана 15.07.2021р.

22.07.2021р. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, з доказами направлення Відповідачу. Окрім цього, додатком до відповіді на відзив Позивачем додано до суду клопотання про уточнення позовних вимог, яким уточнили суму відшкодувати в розмірі 135 400,61 грн.

За рекомендованим поштового повідомленням про вручення поштового відправлення Позивачем копія ухвали про відкриття провадження отримана 20.07.2021р.

03.08.2021р. Відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, з доказами направлення Позивачу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

І. Стислий виклад позиції Позивача:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» (надалі Позивач, Замовник) та Іванівським міжрайонним управлінням водного господарства (надалі Відповідач, Виконавець) укладений Договір №77005/9/03-11/219 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 03 квітня 2019 року (надалі Договір), відповідно до пп. 2.3.1. п. 2.3. якого Відповідач як Виконавець надає Позивачеві Послуги пов`язані з забором води із використанням водозабірних споруд.

Відповідно до п. 4.4. Договору, Замовник здійснює Виконавцеві попередню оплату в розмірі 100% вартості послуг пов`язаних з забором води із використанням водозабірних споруд, на підставі рахунку, наданого Виконавцем відповідно до поданої Замовником заявки.

Позивач і Відповідач є платниками податку на додану вартість (надалі - ПДВ), у розділі «Юридична адреса та реквізити сторін» Договору зазначено їх відповідні реєстраційні номери платника ПДВ (ІПН), а саме: 1) ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» - ІПН 30; 2) Іванівське МУВГ - ІПН 33. Статус Позивача та Відповідача як платників податку на додану вартість підтверджується відомостями реєстру платників ПДВ, які є загальнодоступними.

На підставі Договору впродовж періоду з 03 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року Позивач оплачував, а Відповідач надавав Послуги, про що детально викладено в Додатку № 2 до позовної заяви.

Керуючись пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» 21.04.2020 року подало податкову декларацію з ПДВ № , до якої додало заяву про бюджетне відшкодування ПДВ на поточний рахунок товариства.

У зв`язку з цим, на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (надалі - Податковий орган) провело документальну позапланову виїзну перевірку.

Перевірка проводилась з 19 травня 2020 року по 25 травня 2020 року на підставі Наказу в.о. начальника Податкового органу від 15.05.2020р. № 530.

За результатами проведеної перевірки Податковий орган склав Акт про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» від 01.06.2020р. № 36/21-22-04-02-06/22003105.

В Акті перевірки в частині, що стосується Відповідача, вказується на те, що Відповідач неправильно склав і зареєстрував наступні податкові накладні: 1) від 03.06.2019р. № 343; 2) від 19.06.2019р. №463; 3) від 27.06.2019р. № 508; 4) від 02.05.2019р. №201; 5) від 07.05.2019р. №218; 6) від 16.05.2019р. №255; 7) від 21.05.2019р. №307.

ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» не погодилося з висновками Податкового органу, що викладені в Акті перевірки, та, відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України, скористалося своїм правом на подачу заперечень.

Розглянувши та частково врахувавши заперечення, Податковий орган направив Відповідь на заперечення від 24.06.2020р. № 8081/10/21-22-04- 02-13.

Разом із відповіддю на заперечення податковий орган склав і надав податкові повідомлення-рішення, а саме:

1) Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № ;

2) Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № ;

3) Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № .

Як вбачається з матеріалів перевірки, а саме Акта перевірки, заперечень ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» і Відповіді на заперечення, підставою для втрати права на податковий кредит, а також нарахування штрафних санкцій, є порушення Відповідачем порядку складення та реєстрації податкових накладних.

Враховуючи норми податкового законодавства України, а саме: п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, п. 201.7. ст. 201, п. 201.4. ст. 201, п. 201.10 ст. 201, пп. "а" п. 198.1 ст. 198, п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України та з огляду на матеріали податкової перевірки, внаслідок протиправних дій Відповідача Позивач позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 114 567,28 грн.

Крім того, втрата такого права стала підставою для застосування до Позивача штрафних санкцій на суму 20 833,33 грн з боку Податкового органу під час проведення перевірки. Таким чином, збитки Позивача складають 135 400,84 грн.

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Як вказує Позивач в даному випадку господарське правопорушення полягає в тому, що Відповідач склав і зареєстрував податкові накладні з порушенням встановленого чинним законодавством України порядку, що призвело до збитків Позивача.

Відповідач будучи постачальником послуг і платником ПДВ зобов`язаний складати та реєструвати на ім`я Позивача податкові накладні. При цьому, саме на Відповідача покладений обов`язок виконувати всі вимоги щодо форми та змісту таких податкових накладних. Більше того, Відповідач самостійно і на власний розсуд обирає зручний для нього спосіб складення податкових накладних із наведених вище, тобто складати податкову накладну в загальному порядку чи складати зведену податкову накладну (якщо дотримуються вимоги п. 201.4 ст. 201 ПКУ).

Відповідно до п. 4.4. Договору, Замовник здійснює Виконавцеві попередню оплату в розмірі 100% вартості послуг пов`язаних з забором води із використанням водозабірних споруд. Тобто, враховуючи п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, попередня оплата вважається «першою подією» (та, що сталася раніше), що є датою виникнення податкових зобов`язань щодо ПДВ у Відповідача як постачальника Послуг.

Проте, Відповідач склав і зареєстрував податкові накладні з порушенням вищевказаних норм, а саме (зважаючи на відповідь Податкового органу від 24.06.2020р. № 8081/10/21-22-04-02-13): 1) Податкова накладна від 31.05.2019р. № 372 на суму ПДВ 31234,18 грн (з урахуванням розрахунків-коригувань). Ця податкова накладна складена та зареєстрована в загальному порядку (тобто не є зведеною) і включає в себе суми попередньої оплати за платіжними дорученнями від 02.05.2019р. № 6078, від 07.05.2019р. № 6104, від 16.05.2019р. № 6151 та від 21.05.2019р. №6161, а саме:

Стан розрахунків у червні 2019 року
Податкові накладніПлатіжні доручення (попередня оплата, що є «першою подією»)
№ДатаСума ПДВ, грн№ДатаСума ПДВ, грн
20102.05.201918333,33 (-13 192,00)607702.05.201918 333,33
21807.05.20195688,50610507.05.20195 688,50
25516.05.201931708,39615016.05.201931 708,39
30721.05.201950 000,00616021.05.201950 000,00
37231.05.201935 706. 6151 616102.05.2019 07.05.2019 16.05.2019 21.05.20196 000.00 2 248.05 10 792,14 16 666.67
Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач порушив принцип «настання першої події». Правильно було б скласти окремі податкові накладні на дату кожного з вищевказаних платежів.

2) Податкова накладна від 30.06.2019р. № 509 на суму ПДВ 13 700,026 грн. Ця податкова накладна складена та зареєстрована в загальному порядку, але з порушенням правила «настання першої події» (ст. 189 і ст.. 201 Податкового кодексу України).

3) Податкова накладна від 30.06.2019р. № 554 на суму ПДВ 69633,07 грн. Ця податкова накладна складена та зареєстрована як зведена. Проте, в порушення п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України складена не на весь обсяг наданих послуг в червні 2019 року.

Стан розрахунків у липні 2019 року
Податкові накладніПлатіжні доручення (попередня оплата, що є «першою подією»)
№ДатаСума ПДВ, грн№ДатаСума ПДВ, грн
34303.06.201975 000,00621603.06.201975 000,00
46319.06.2019100 000,00629219.06.2019100 000,00
50827.06.201933 333,33633527.06.201933 333,33
509 55430.06.2019 30.06.201913 700,30 69 633, 633603.06.2019 19.06.2019 27.06.201925 000,00 50 000,00 8 333,33
Вказані правопорушення, що допустив Відповідач, підтверджуються й висновками податкового органу, а саме Актом перевірки, з урахуванням Відповіді на заперечення.

Таким чином, як вказує Позивач, протиправна поведінка Відповідача виражається в: порушенні чинного порядку складення та реєстрації податкових накладних та в бездіяльності щодо усунення допущених помилок шляхом реєстрації розрахунків корегувань до податкових накладних.

Негативні наслідки протиправної поведінки Відповідача (збитки Позивача).

З урахуванням ст. 201 ст. 200.1 ст. 200.4 Податкового кодексу України, збитки для Позивача полягають у тому, що він був позбавлений права включити суми ПДВ в розмірі до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення свого податкового зобов`язання на цю суму і відповідно уникнути перерахування коштів до бюджету та/або отримати бюджетне відшкодування та/або зарахувати до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (в разі перевищення суми податкового кредиту за відповідний звітний (податковий) період над сумою податкових зобов`язань).

Позивач стверджує у позові, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо зменшення суми збитків (подали заперечення до Акта перевірки) і щодо досудового врегулювання спору (неодноразово зверталися до Відповідача з листами щодо реєстрації розрахунків корегування до податкових накладних), проте заперечення до Акта перевірки не були враховані в частині правовідносин із Відповідачем, а досудове врегулювання спору було відхилене Відповідачем. Тому, Позивач зазнав втрат майнового характеру на суму 135 400,84 грн, у вигляді позбавлення права на включення цієї суми до складу податкового кредиту.

Окрім цього, Позивач також зазначив, що у правовідносинах між Позивачем і Відповідачем існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між: 1)Протиправними діями Відповідача щодо виконання вимог податкового законодавства України, що полягають у неправильному складенні та реєстрації податкових накладних; 2)неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту Позивача, наслідком чого є, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками Позивача.

Нормами абзацу 3 пункту 198.6 статті 198, абзацу 2 пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України встановлено причинно-наслідковий зв`язок між фактом реєстрації податкової накладної та виникненням права у платника податку нараховувати певні суми як такі, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, недостатньо лише самого факту складення та реєстрації податкових накладних. Так, відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, заява про відшкодування ПДВ з бюджету є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. В ході цієї перевірки податковий орган перевіряє законність декларування ПДВ, тобто аналізує зареєстровані постачальниками товарів/послуг податкові накладні в сукупності з іншими первинним документами.

Отже, Відповідач мав би забезпечити і «якість» таких податкових накладних, а саме відобразити реальні обставини господарських операцій і дотриматися встановленого порядку їх реєстрації.

Тобто, у разі, якби Відповідач належним чином склав і зареєстрував податкові накладні з дотриманням порядку складення та реєстрації податкових накладних, Позивач в будь-якому разі мав би можливість включити нараховані у зв`язку з придбанням послуг суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, або скористатись правом на зменшення свого податкового зобов`язання, або, в разі перевищення суми податкового кредиту за відповідний звітний (податковий) період над сумою податкових зобов`язань - отримати бюджетне відшкодування на суму такого перевищення чи зарахувати відповідну суму до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Таким чином, право Позивача на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту напряму та виключно залежить від дій Відповідача як постачальника послуг.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, саме Відповідач, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний доводити відсутність своєї вини у його вчиненні. Вина презюмується.

В даному випадку вина Відповідача випливає з того, що податкове законодавство України прямо поклало на нього обов`язок складати та реєструвати податкові накладні з дотриманням встановленого порядку.

Крім того, вина Відповідача підтверджується Актом перевірки та листом Відповідача № 07-10/770 від 08.09.2020р., в якому він відмовив Позивачеві в реєстрації розрахунків корегування, оскільки в такому випадку йому доведеться сплачувати штрафні санкції, що не передбачено в його бюджеті: «Виходячи з вищенаведеного та відповідаючи на Вашу скаргу: всі доходи та видатки управління на поточний рік були заплановані в попередньому 2019 році, понадпланових надходжень в дохідній частині кошторису ще не було, для реєстрації розрахунків коригування за 2019 рік управлінню необхідно перерахувати на електронний рахунок 150274,37 грн та сплатити штрафні санкції, кошти на ці видатки в кошторисі управління в 2020році не були передбачені».

Щодо обраного способу судового захисту, Позивач вказує, що з 1 січня 2015 року з Податкового кодексу виключено норму, яка надавала право платникам податку у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в ЄРПН сформувати податковий кредит звітного періоду на підставі заяви зі скаргою на такого постачальника. В той же час, покупці товарів/послуг не мають жодного дієвого механізму, за допомогою якого можна б було зобов`язати продавця товарів/послуг зареєструвати податкову накладну чи розрахунок корегування до податкової накладної.

Це підтверджується й судовою практикою, у постанові від 05.06.2019 р. у справі №908/1568/18 Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити реєстрацію податкової накладної не є належним способом захисту. Натомість, належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що Відповідачем проігноровано усі дії та звернення Позивача, окрім скарги від 16 липня 2020 року № 69/20 на яку надано лист-відповідь № 07-10/770 від 08.09.2020р., Позивач в тому числі на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України просить зобов`язати Відповідача відшкодувати збитки в сумі 135 400,84 грн., а також сплачений судовий збір.

З огляду на клопотання про уточнення позовних вимог, подане додатком до відповіді на відзив Позивач 22.07.2021р. уточнив суму відшкодування та просив стягнути з Відповідача збитки в розмірі 135 400,61 грн.

Окрім цього, у відповіді на відзив Позивач також зазначає, що аргументація ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД», яка викладена в позовній заяві, не обмежується лише договірними зобов`язаннями, а охоплює в цілому протиправну поведінку Відповідача в ході своєї господарської діяльності та її негативні наслідки для Позивача. Відповідальність Іванівського МУВГ як суб`єкта підприємницької діяльності не обмежується лише договірними штрафами, а може виникати і з деліктних зобов`язань.

З норми ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України вбачається, що підставою для відшкодування збитків є, серед іншого, порушення установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності. Слід наголосити, що як ПДВ вважається складовою ціни товарів/робіт/послуг, так і обов`язок щодо належної реєстрації податкових накладних слід вважати складовою господарських відносин або щонайменше установленими вимогами щодо здійснення господарської діяльності.

З приводу відсутності зауважень до Відповідача з боку податкового органу, Позивач не заперечує факт реєстрації спірних податкових накладних, однак стверджує, що Відповідач неправильно їх зареєстрував, а саме неправильно застосував «правило першої події» (ст. 189 і ст. 201 Податкового кодексу України) та порядок реєстрації «зведених податкових накладних» (п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України).

Більше того, Єдиний реєстр податкових накладних самостійно не перевіряє правильність визначення «першої події», а лише в автоматичному режимі приймає подані на реєстрацію податкові накладні, крім випадків, якщо заявник заповнив не всі графи податкової накладної або господарська діяльність (або сам контрагент) віднесена до групи «ризикових».

Таким чином, факт реєстрації податкових накладних сам по собі не спростовує «презумпцію вини» Відповідача, яка передбачена ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Щодо подання заяви зі скаргою разом з податковою декларацією, Позивач зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що права Позивача в разі неправильного складання і реєстрації податкових накладних з боку Іванівського МУВГ підлягають захисту шляхом подачі Позивачем разом з податковою декларацією заяви зі скаргою на дії Відповідача.

Такий висновок є неправильним, оскільки положення пункту 201.10 статті 201 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі недотримання продавцем порядку складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту. Такий же правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018р. у справі №917/877/17.

Таким чином, подання заяви зі скаргою разом з податковою декларацією не дає права Позивачеві включити суми спірних податкових накладних до складу податкового кредиту, а проведення будь-яких подальших перевірок з боку податкових органів щодо Відповідача не матиме жодних наслідків для Позивача та не поновить його в порушених правах. Таким чином, подання такої заяви зі скаргою не є реальним і ефективним способом захисту порушеного права.

Натомість, належним способом захисту є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків. Такий же правовий висновок викладений у п. 25 Постанови Великої Палати Верховного суду від 05.06.2019р. у справі № 908/1568/18.

Щодо правової позиції, викладеної у постанові Вищого господарського суду України від 22 листопада 2016 року у справі № 910/1593/16.

У відзиві на позовну заяву Відповідач на підтвердження своїх заперечень посилається на правовий висновок, викладений у постанові Вищого господарського суду України від 22 листопада 2016 року у справі № 910/1593/16. Проте, такий висновок не підлягає застосуванню, оскільки Верховний суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в пункті 16 Постанови від 03.08.2018р. у справі № 917/877/17 відступив від подібної правової позиції.

Щодо допустимості Акта перевірки від 01 червня 2020 року як доказу. Відповідач зазначає, що Акт про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» від 01.06.2020р. № 36/21-22-04-02-06/22003105 не є допустимим доказом.

Позивач вважає, що такий висновок не може бути врахований, оскільки Відповідач жодним чином не аргументував і не надав жодних підтверджень щодо порушення Позивачем процедури отримання вищевказаного акта або наявності інших підстав, передбачених ст. 77 ГПК України, для визнання Акта перевірки від 01.06.2020р. недопустимим доказом.

Щодо віднесення суми 135 400,61 гри до збитків Позивача. В пункті 3 Відзиву на позовну заяву Відповідач заявляє, що втрата права на податковий кредит і пов`язані з цим штрафні санкції не є збитками Позивача. З таким висновком не можна погодитися з огляду на те, що збитки для Позивача полягають у тому, що він був позбавлений права включити суми ПДВ в розмірі до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення свого податкового зобов`язання на цю суму і відповідно уникнути перерахування коштів до бюджету та/або отримати бюджетне відшкодування та/або зарахувати до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (в разі перевищення суми податкового кредиту за відповідний звітний (податковий) період над сумою податкових зобов`язань).

ІІ. Стислий виклад позиції Відповідача:

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає наступне. Між TOB «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» та Іванівським МУВГ укладено Договір № 77005/9/03-11/219 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 03 квітня 2019 року, з відповідними додатками до нього (далі - Договір). Даний Договір є чотиристоронній, з якого Виконавцем II виступає - Іванівське МУВГ та дійсний до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами узятих на себе зобов`язань за цим договором.

Відповідно до договірних зобов`язань (пп. 2.3.1 п.2.3 Договору) Іванівське МУВГ зобов`язано надавати послуги Позивачу, пов`язані з забором води із використанням водозабірних споруд, а Позивач в свою чергу здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості послуг пов`язаних з забором води із використанням водозабірних споруд, на підставі рахунку, наданого Виконавцем II відповідно до поданої Позивачем заявки ( п.4.4 Договору).

Іванівським МУВГ договірні зобов`язання за вказаним Договором виконано в повному обсязі, у зазначені строки та жодна із Сторін Договору зауважень, скарг та/або претензій під час його дії (до 31 грудня 2019 року) усно та/або письмово не надавали.

Такі дані не містяться в позовній заяві, а докази невиконання договірних зобов`язань Іванівським МУВГ, не долучено до позову.

Позивач, у викладеній позовній заяві, посилається на акт перевірки Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 01 червня 2020 року № 36/21-22-04-02-06/22003105 «Про результати документальної позапланової перевірки Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» (код 22003105) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року», за результатами якої, на його думку Відповідач неправильно склав і зареєстрував наступні податкові накладні: 1) від 03.06.2019 р. №343; 2) від 19.06.2019 р. №463; 3) від 27.06.2019 р. № 508; 4) від 02.05.2019 р. №201; 5) від 07.05.2019 р. №218; 6) від 16.05.2019р. №255; 7) від 21.05.2019 р. №307, внаслідок чого Позивач позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 114 567,28 грн. Крім того, втрата такого права стала підставою для застосування до Позивача штрафних санкцій на суму 20 833,33 грн. з боку податкового органу під час проведення перевірки. Таким чином, збитки Позивача складають 135 400,84 грн.

Однак, Іванівське МУВГ з доводами та твердженнями Позивача не погоджується виходячи з наступного.

Згідно абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абз. 5 п. 201.10 ст. 201 ПКУ).

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем (абз. 6 п. 201.10 ст. 201 ПКУ).

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПКУ).

Так, на підставі отриманих коштів за платіжними дорученнями (ксерокопії долучено Позивачем до позову), Іванівським МУВГ було складено та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні (які є спірними, на думку Позивача), а саме: від 03.06.2019р. № 343; від 19.06.2019р. № 463; від 27.06.2019 р. № 508; від 02.05.2019 р. № 201; від 07.05.2019 р. № 218; від 16.05.2019 р. № 255; від 21.05.2019р. № 307 (далі - податкові накладні).

Реєстрація вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджується роздрукованою з системи електронного документообігу «М.Е.Рос» квитанціями, за результатами обробки документ доставлено до ДФС України з відміткою «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО» (відповідні квитанції, повідомлення про доставку документа адресату та податкові накладні долучаються до відзиву на позовну заяву):

1.від 06.05.2019 р. №; 2.від 10.05.2019 р. № ; 3.від 20.05.2019р. №; 4.від 22.05.2019 р. №; 5.від 18.06.2019 р. №; 6.від 12.07.2019 р. № ; 7.від 12.07.2019 р. №.

Отже, зауважень про будь-які порушення, з боку органу податкової служби до Іванівського МУВГ не було, до того ж, дані податкові накладні не було зупинено чи відхилено, тому стверджувати про те, що Відповідачем було порушено порядок складення та реєстрації податкових накладних - є безпідставним та необґрунтованим.

Разом з тим, абзацами 25, 26 пункту 201.10 статті 201 ПК України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Отже, права Позивача в разі нездійснення Іванівським МУВГ неправильності складання і реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання Позивачем, разом з податковою декларацією, за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії Відповідача.

У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року по справі № 911/224/19 та у постанові Вищого господарського суду України від 10 січня 2017 року у справі № 908/1982/16.

Отже, приписами ПК України (в тому числі статтями 75-86) унормовано порядок проведення перевірок контролюючими органами, оформлення результатів таких перевірок, можливість подання заперечень у випадку незгоди з висновками перевірки та інше.

Тобто, як вказує Відповідач, проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення в даному випадку Іванівським МУВГ вимог податкового законодавства є виключною компетенцією відповідних контролюючих органів (Державної фіскальної служби України, відповідних податкових інспекцій). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15 та від 15 квітня 2014 року у справі № 21-29а14.

Однак, Позивачем не надано до позовної заяви доказів того, що він скористався своїм правом на звернення до ДФС в порядку передбаченому п. 201.10 ст. 201 ПК України та подав до такого органу за звітний податковий період заяву із скаргою на Іванівське МУВГ щодо порушення останнім порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної, тому стверджувати про протиправну поведінку Відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам податкового законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22 листопада 2016 року у справі № 910/1593/16.

При цьому, Відповідач просить суд врахувати той факт, що позапланова перевірка податковим органом проводилася відповідно ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД», а не Іванівського МУВГ, в ході якої було встановлено ряд порушень, що підтверджується актом від 01 червня 2020 року, тому не можна вважати даний акт допустимим доказом, оскільки він суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Доводи, викладені у п.7 позовної заяви «Заходи досудового врегулювання спору», як то: телефонні дзвінки головного бухгалтера Позивача до бухгалтерії Відповідача; усні звернення під час особистих візитів представниками Позивача на адресу Відповідача; направлення листа від 24 червня 2020 року № 62/20; направлення скарги від 16 липня 2020 року № 69/20 - не можна вважати допустимими доказами, оскільки вони суперечать вимогам Податкового кодексу України.

Також Відповідач вказує, що пред`явлена до відшкодування сума в розмірі 135 400,84 грн. не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, або втратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); а також доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), в контексті ч.1 ст.22 ЦК України, ст. 225 ГК України.

Так, Іванівське МУВГ в будь-якому випадку, згідно вимог податкового законодавства, повинно було сплатити СУМУ ПДВ В ЦІНІ товару (послуги), а сума компенсації ПДВ не є витратами або втраченими доходами Позивача, оскільки з урахуванням визначення поняття «прибуток» (доход), вказаного у статті 142 ГК України, сума неотриманого податкового кредиту не є прибутком Позивача за укладеним між сторонами Договором № 77005/9/03-11/219 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 03 квітня 2019 року.

При цьому, така компенсація здійснюється державою в податкових правовідносинах між Позивачем та державою, а не в зобов`язальних правовідносинах Позивача та Відповідача за Договором № 77005/9/03-11/219 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 03 квітня 2019 року, на який посилається Позивач у якості підстави виникнення спірних зобов`язань.

Юридичною підставою для усіх видів господарсько-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад господарського правопорушення. Необхідними умовами господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є: факт господарського правопорушення; протиправність поведінки особи; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і нанесеною шкодою; вина особи, що заподіяла шкоду. В даному випадку, як стверджує Відповідач, Позивачем не надано доказів того, що Іванівське МУВГ не виконало або неналежним чином виконувало умови Договору або правила здійснення господарської діяльності, діяло протиправно, тобто, доказів наявності факту господарського правопорушення, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими.

У поданих 03.08.2021р. запереченнях на відповідь на відзив, Відповідач вказує також на те, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

В даному випадку правовідносини, з приводу реєстрації податкових накладних не регулюються нормами цивільного та господарського законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України, що встановлено в п. 1.1 ст. 1 цього Кодексу.

Таким чином, відсутній склад цивільного правопорушення, необхідний для стягнення збитків, оскільки відсутня протиправна поведінка Відповідача пов`язана з невиконанням та неналежним виконанням саме господарських зобов`язань.

Фактично права та обов`язки щодо реєстрації Іванівським МУВГ податкових накладних, виникають з податкових правовідносин та не регулюються в силу ст. 1 ЦК України та ст. 3 ГК України цивільним та господарським законодавством.

А, отже, пред`явлена до відшкодування сума в розмірі 135 400,61 грн. не підпадає під визначення збитків, наведене у ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст.224 Господарського кодексу України, оскільки ця сума не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, або втратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); а також доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що Єдиний реєстр податкових накладних самостійно не перевіряє правильність визначення «першої події», а лише в автоматичному режимі приймає подані на реєстрацію податкові накладні. З даними судженнями Позивача Відповідач не погоджується, оскільки відповідно до п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 341) - після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, одна з яких є: - дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу.

Отже, законодавцем визначено та покладено обов`язок на податковий орган проводити перевірки надісланих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на предмет дотримання вимог, установлених пунктом 201.10 статті 201 Кодексу.

Іванівським МУВГ було складено та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні у системі електронного документообігу «M.E.Doc», за результатами обробки документи доставлено до ДФС України з відміткою «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО», і зауважень про будь-які порушення, з боку органу податкової служби до Іванівського МУВГ не було, до того ж, дані податкові накладні не було зупинено чи відхилено.

При цьому, зважаючи на п.п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, права Позивача, в разі неналежної реєстрації Відповідачем податкових накладних, підлягають захисту шляхом подання Позивачем до податкової декларації за відповідний

звітний податковий період заяви зі скаргою на Відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Отже, приписами ПК України (в тому числі статтями 75-86) унормовано порядок проведення перевірок контролюючими органами, оформлення результатів таких перевірок, можливість подання заперечень у випадку незгоди з висновками перевірки та інше. Тобто, проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення в даному випадку Іванівським МУВГ вимог податкового законодавства є виключною компетенцією відповідних контролюючих органів (Державної фіскальної служби України, відповідних податкових інспекцій).

А як вбачається з позовної заяви та долучених до неї додатків, Позивач не скористався своїм правом на звернення до ДФС в порядку передбаченому п. 201.10 ст. 201 ПК України та не подав до такого органу за звітний податковий період заяву із скаргою на Іванівське МУВГ щодо порушення останнім порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної.

Тому, Відповідач на підставі викладеного вважає заявлені вимоги Позивача необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

ІІІ. Мотивувальна частина рішення:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» (надалі «Позивач», «Замовник») та Іванівським міжрайонним управлінням водного господарства (надалі «Відповідач», «Виконавець II», «Іванівське МУВГ») укладений Договір №77005/9/03-11/219 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 03 квітня 2019 року (надалі «Договір») з відповідними додатками до нього (а.с.32-53).

Відповідно до пп. 2.3.1. п. 2.3. Договору, Відповідач як Виконавець II надає Позивачеві Послуги пов`язані з забором води із використанням водозабірних споруд.

Відповідно до п. 4.4. Договору, Замовник здійснює Виконавцеві II попередню оплату в розмірі 100% вартості послуг пов`язаних з забором води із використанням водозабірних споруд, на підставі рахунку, наданого Виконавцем II відповідно до поданої Замовником заявки.

Даний Договір є чотиристоронній, з якого Виконавцем II виступає - Іванівське МУВГ та дійсний до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами узятих на себе зобов`язань за цим договором.

Позивач і Відповідач є платниками податку на додану вартість (надалі за текстом - «ПДВ»), у розділі «Юридична адреса та реквізити сторін» Договору зазначено їх відповідні реєстраційні номери платника ПДВ (ІПН), а саме:

1) ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» - ІПН 30;

2) Іванівське МУВГ - ІПН 33.

На підставі Договору впродовж періоду з 03 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року Позивач оплачував, а Відповідач надавав Послуги пов`язані з забором води із використанням водозабірних споруд, що не заперечується сторонами.

21 квітня 2020 року ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД», на виконання вимог податкової законодавства України, надало до ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі податкову декларацію з ПДВ № , до якої додали заяву про бюджетне відшкодування ПДВ на поточний рахунок товариства (значиться Додатком №3 до податкової декларації з податку на додану вартість) (а.с.140-155).

У зв`язку з чим, на підставі пп. 20.1.4, п.20.1 ст.20, п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі провело документальну позапланову виїзну перевірку Позивача, перевірка проводилась з 19 травня 2020 року по 25 травня 2020 року на підставі Наказу в.о. начальника Податкового органу від 15.05.2020р. № 530 (а.с.156).

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі склав Акт про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» від 01.06.2020р. № 36/21-22-04-02-06/22003105 (а.с.159-181), за яким зокрема в частині, що стосується Відповідача, зазначено, що останній неправильно склав і зареєстрував наступні податкові накладні:

1) від 03.06.2019р. № 343;

2) від 19.06.2019р. №463;

3) від 27.06.2019р. № 508;

4) від 02.05.2019р. №201;

5) від 07.05.2019р. №218;

6) від 16.05.2019р. №255;

7) від 21.05.2019р. №307.

ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» не погодилося з висновками ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, що викладені в Акті перевірки, та, відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України, скористалося своїм правом на подачу заперечень.

Розглянувши та частково врахувавши заперечення ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД», ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі надали Відповідь на заперечення від 24.06.2020р. № 8081/10/21-22-04- 02-13 (а.с.182-192).

Разом з відповіддю на заперечення ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі склали податкові повідомлення-рішення, а саме:

- Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № ;

- Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № ;

- Податкове повідомлення-рішення від 25.06.2020 року № (а.с.193-195).

Як зазначає Позивач, із матеріалів перевірки, а саме Акта перевірки, заперечень ТОВ «Сан і Сан Маріуполь ЛТД» і Відповіді на заперечення вбачається, що підставою для втрати права на податковий кредит, з урахуванням уточнення, в розмірі 113579,86 грн., а також нарахування штрафних санкцій, згідно розрахунку до податкового повідомлення-рішення №000460402 від 25.06.2020 в розмірі 21820,75грн., є порушення Відповідачем порядку складення та реєстрації податкових накладних, тобто предметом спору у даній справі є наявність обов`язку у Відповідача відшкодувати Позивачу збитки, заподіяні внаслідок порушення вимог щодо здійснення господарської діяльності, що призвело до втрати Позивачем можливості отримати податковий кредит.

Як визначено п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття наданих послуг), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як визначено п.201.4 Податкового кодексу України платники у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

Відповідно до п. 201.10. Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

В силу п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Як встановлено п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Як визначено відповідною нормою, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідною нормою визначено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді; такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

За матеріалами справи вбачається, що Позивач звертався до ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі із запереченням з приводу викладених в Акті порушень, за результатами проведеної податковим органом перевірки відносно нього.

Проте, Позивач про відповідну заяву-скаргу, яка додається до податкової декларації за звітний податковий період, на продавця/покупця з приводу допущення продавцем товарів/послуг помилок ані в позові, ані у відповіді на відзив не зазначає та не посилається.

Доказів протилежного суду не надавалось.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що ним була проведена реєстрація вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що в свою чергу підтверджується роздрукованою з системи електронного документообігу «М.Е.Рос» квитанціями, за результатами обробки документ доставлено до ДФС України з відміткою «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО», відповідні квитанції, повідомлення про доставку документа адресату та податкові накладні додані до відзиву:

1.від 06.05.2019 р. №;

2.від 10.05.2019 р. № ;

3.від 20.05.2019р. №;

4.від 22.05.2019 р. №;

5.від 18.06.2019 р. №;

6.від 12.07.2019 р. № ;

7.від 12.07.2019 р. №.

При цьому, зауважень про будь-які порушення, з боку органу податкової служби до Іванівського МУВГ не надходило, дані податкові накладні не були зупинені чи відхилені, тому стверджувати про те, що Відповідачем було порушено порядок складення та реєстрації податкових накладних є безпідставним.

Суд, дослідивши подані сторонами докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як визначено ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, відповідна норма встановлює відповідальність у вигляді зобов`язання відшкодувати збитки не лише за порушення господарського зобов`язання, але й у випадку порушення установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

Із змісту відповідних норм вбачається, що для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідно встановити наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

- протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

- наявності збитків;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

При цьому, відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність у вигляді відшкодування заподіяних збитків.

Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення особою зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім та невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків Позивачем повинно бути доведено факт порушення Відповідачем своїх зобов`язань перед Позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, Відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України 198.1. визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із пунктом 198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положення статті 201 ПК України, до яких відсилає пункт 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Згідно із пунктами 200.1. - 200.4. ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, суд зазначає, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Таким чином, з врахуванням положень податкового законодавства, якими урегульовані питання адміністрування податку на додану вартість, суд дійшов до висновку про відхилення доводів Позивача про наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача на втратою Позивачем можливості отримання податкового кредиту на суму ПДВ, по розрахунках згідно Договору по надання послуг.

Так, згідно з абзаців 10, 14, 17 п. 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

А у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

При цьому, підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що права Позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних, а так само реєстрація з допущенням помилок, підлягають захисту шляхом подання Позивачем, разом з податковою декларацією, за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії Відповідача до відповідного контролюючого органу.

У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року по справі № 911/224/19 та у постанові Вищого господарського суду України від 10 січня 2017 року у справі № 908/1982/16.

Таким чином, в даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є - доведеність протиправних дій Відповідача, саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки відносно Відповідача, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки, при цьому, таких доказів суду не надано.

Твердження сторони Позивача про те, що вина Відповідача підтверджується Актом перевірки та листом Відповідача № 07-10/770 від 08.09.2020р., згідно якого він відмовив Позивачеві в реєстрації розрахунків корегування, оскільки в такому випадку йому доведеться сплачувати штрафні санкції, що не передбачено в його бюджеті, спростовується вищевказаним та не береться судом до уваги.

Виходячи з наведеного, Позивачем не доведено факту звернення до податкових органів зі скаргою щодо неправомірних дій Відповідача, вина Відповідача не підтверджена відповідними належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає недоведеним як встановлений факт протиправних, винних дій з боку Відповідача, що призвели та мали своїм наслідком збитки завдані Позивачу, а відтак вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення 21.09.2021р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна