ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

20.09.2021 м.Дніпро Справа № 904/4859/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

без виклику сторін та без проведення судового засідання,

розглянувши заяву представника Приватного підприємства Інтерхімрезерв про забезпечення позову, у справі №904/4859/21

за позовом Приватного підприємства Інтерхімрезерв м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп м. Кам`янське

про розірвання договору поставки №277 від 16.10.2020, укладеного між сторонами; стягнення суми в розмірі 4759500грн., неустойки в розмірі 189555грн.86коп., 3% річних в розмірі 43868грн.25коп., інфляційну складову в розмірі 143777грн.15коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп м.Кам`янське

до Приватного підприємства Інтерхімрезерв м. Миколаїв

про стягнення пені в розмірі 70174грн.97коп., 3% річних в розмірі 17533грн.74коп., інфляційної складової в розмірі 91619грн.59коп., вартості зберігання техніки в розмірі 36200грн., вартості послуг з доставки та перевезення техніки в розмірі 88575грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Приватне підприємство Інтерхімрезерв звернулось до Господарського суду дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп про:

- розірвання договору поставки №277від 16.10.2020, укладеного між сторонами;

- стягнення 5 136 701,26 грн, з яких: 4 759 500 грн. коштів, сплачених за непоставлений товар, неустойку в розмірі 189 555 грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 43 868 грн. 25 коп., інфляційні втрати в розмірі 143 777 грн.15 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару (автопричепи, трактор та агрегат для внесення безводного аміаку) на підставі договору поставки №277 від 16.10.2020, зокрема зазначаючи, що на виконання положень договору поставки протягом жовтня 2020 року січня 2021 року перерахував відповідачу суму в розмірі 4759500грн. (кошти за оплачений, але не поставлений товар). В свою чергу, відповідач мав поставити товар в строк до 25.12.2020.

Листами №19/03 від 22.03.2021 та №05/04-21 05.04.2021 позивач повідомив відповідача про розірвання договору та вимагав повернення сплачених коштів згідно умов пункту 4.2 договору.

Крім того, на підставі пункту 4.3 договору поставки №277 від 16.10.2020 за порушення відповідачем строків поставки товару позивач нарахував та заявив до стягнення неустойку в розмірі 189555грн.86коп. за період з 22.01.2021 по 07.05.2021, а також відповідно до приписів ст.625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 43868грн.25коп. за періоди з 22.01.2021 по 07.05.2021 та з 26.12.2020 по 07.05.2921, інфляційну складову в розмірі 143777грн.15коп. за лютий березень 2021 та за січень березень 2021.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладання арешту на рахунки відповідача в межах суми 5136701грн.26коп.

- накладання арешту та заборони відчуження відповідачем такого майна - напівпричіп-цистерни для перевезення небезпечного вантажу (аміак безводний технічний), ZRЕМВ №263, 1997 року з бочкою СПА - 50, місткістю 18 тонн, робочий тиск 1,6(16) МПа (кгс/см2); напівпричіп-цистерни для перевезення небезпечного вантажу (аміак безводний технічний), VAN HOOL NV, 1992 року з бочкою СПА - 50, місткістю 18 тонн, робочий тиск 1,6(16) МПа (кгс/см2); трактор колісний CASЕ ІН SТХ 535, 2008 року; агрегат для внесення безводного аміаку DМІ 19R30.

В обґрунтування поданої заяви позивач послався на невиконання відповідачем договірних зобов`язань та відсутність повідомлень відповідача про наявність поважних причин невиконання зобов`язань. Тому позивач має обґрунтовані сумніви щодо намірів відповідача виконати ці зобов`язання.

Позивач вказує, що наведене дає підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. Свідоме ігнорування звернень позивача, на думку заявника, свідчить про наявність ризику відчуження товару іншим особам та протиправне використання відповідачем коштів, сплачених позивачем, на власний розсуд. Майно відповідача, в тому числі грошові кошти, може бути знищено відповідачем, в тому числі зумисно.

Заявник посилається на інформацію з відкритих джерел про участь ТОВ Хімпромгруп в господарських та адміністративних справах в якості позивача та відповідача. У 2020 році органами податкової служби виносились податкові повідомлення-рішення, які не були визнані недійсними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів із забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.06.2021.

16.06.2021 надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп до Приватного підприємства Інтерхімрезерв про стягнення 304 113,30 грн, з яких: пеня в розмірі 70174грн.97коп., 3% річних в розмірі 17533грн.74коп., інфляційні втрати в розмірі 91619грн.59коп., вартість зберігання техніки в розмірі 36200грн., вартість послуг з доставки та перевезення техніки в розмірі 88575грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом посилається на порушення відповідачем строків здійснення попередньої оплати згідно зі специфікаціями до договору поставки №277 від 16.10.2020, зокрема згідно специфікацій №1 - №4 до договору ПП Інтерхімрезерв повинно було перерахувати ТОВ Хімпромгруп до 21.10.2020 включно суму попередньої оплати в розмірі 1818300грн., натомість з 10.11.2020 заборгованість відповідача за платежами складала 6380грн. Так, ПП Інтерхімрезерв було зобов`язано сплатити до 15.12.2020 суму в розмірі 2941200грн. (80% від суми специфікацій №1 - №3 + 6380грн. несплачених 20% від суми специфікацій).

Таким чином, на підставі пункту 4.4 договору №277 від 16.10.2020 та статті 625 Цивільного кодексу України позивач за зустрічним позовом нарахував та заявив до стягнення:

- за несвоєчасне перерахування передплати за період 22.10.2020 по 22.01.2021: пеню в розмірі 18238грн.62коп., 3% річних в розмірі 4559грн.65коп., інфляційну складову в розмірі 255грн.88коп.

- за порушення строку перерахування 80% передплати з 15.12.2020 по 22.01.2021: пеню в розмірі 51936грн.35коп., 3%річних в розмірі 12984грн.09коп., інфляційну складову в розмірі 91363грн.71коп.

Крім того, позивач за зустрічним позовом стверджує, що з 25.12.2020 засобами телефонного зв`язку продавець постійно повідомляв покупця про можливість отримати товар, необхідність сплати залишку заборгованості, в той час, як представники покупця не з`являлися за місцем поставки, відповідних вимог, листів, пропозицій із зазначенням дати отримання товару не надсилали, з огляду на що на підставі пункту 2.9 договору №277 від 16.10.2020 продавець 25.12.2020, 26.01.2021, 25.02.2021 склав відповідні акти.

З урахуванням неотримання відповідачем за зустрічним позовом товару в узгодженому місці, Позивач за зустрічним позовом замовив послугу з перевезення техніки до м. Кам`янське (місцезнаходження продавця) і поніс витрати з оплати таких послуг через відсутність у товариства економічної доцільності, спроможності, можливості збереження товару, право власності на який отримано покупцем, що підтверджує:

- договором (заявкою) №25/02 від 25.02.2021 між ТОВ Хімпромгруп та ТОВ Козиртранс з перевезення культиватору та трактору (витрати на загальну суму 72000грн.)

- договором про надання послуг з перевезення вантажів №10 від 05.02.2020 між ТОВ Хімпромгруп та ТОВ Проф Логістікс (витрати на суму 16575грн. (без ПДВ)).

Відтак, Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що здійснює зберігання товару з 26.02.2021 по день звернення до суду з позовом. У зв"язку з чим, на підставі наказів ТОВ Хімпромгруп Про встановлення тарифу на зберігання автотранспорту та сільськогосподарської техніки від 31.12.2020, від 31.03.202, нарахував плату в розмірі 36200грн. за зберігання чотирьох одиниць техніки за період з 26.02.2021 по 14.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2021 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження. Підготовче судове засідання призначене на 05.07.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 позовні вимоги за первісним позовом задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп м. Кам`янське на користь Приватного підприємства Інтерхімрезерв м. Миколаїв суму 4759500грн., пеню в розмірі 103013грн.84коп., 3%річних в розмірі 14082грн.90коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 73148грн.95коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Приватного підприємства Інтерхімрезерв м. Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп м. Кам`янське пеню в розмірі в розмірі 70174грн.97коп., 3% річних в розмірі 17533грн.74коп., інфляційної складової в розмірі 91619грн.59коп., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2689грн.92коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою 25.08.2021 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Хімпромгруп, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез"ясування обставин справи, надання неправильної оцінки доказам у справі, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісних позовних вимог відмовити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.09.2021 апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом залишено без руху, апелянту наданий строк для уточнення вимог прохальної частині скарги (щодо частини оскарження рішення) та, відповідно подання доказів оплати судового збору або в розмірі 125823,31 грн (в разі оскарження рішення суду у повному обсязі), або в сумі 113 128,42 грн (в разі оскарження рішення суду частково (у задоволеній частині вимог, які стягнуті з відповідача та у відмовленій частині вимог за зустрічним позовом), подання належних доказів направлення апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення.

Також не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині зустрічного позову, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою 10.09.2021 звернулось Приватне підприємство "Інтерхімрезерв", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить рішення господарського суду в частині зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Одночасно окремим додатком до апеляційної скарги подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке мотивовано оприлюдненням вказаного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.08.2021 та отриманням рішення суду засобами поштового зв"язку 10.09.2021, на підтвердження чого надав витяг із пошукової системи АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення.

Ухвалою від 20.09.2021 апелянту відновлений строк для подачі скарги; справу призначено в судовому засіданні на 03.11.2021; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Також з апеляційною скаргою представником позивача за первісним позовом Приватного підприємства Інтерхімрезерв, адвокатом Колгановою Ю.М. подано до Центрального апеляційного господарського суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить вжити заходи щодо забезпечення позову у вигляді:

- накладення арешту на рахунки ТОВ "Хімпромгруп" в межах суми 5136701грн.26коп.

- накладання арешту та заборони відчуження ТОВ "Хімпромгруп" такого майна - напівпричіп-цистерни для перевезення небезпечного вантажу (аміак безводний технічний), ZRЕМВ №263, 1997 року з бочкою СПА - 50, місткістю 18 тонн, робочий тиск 1,6(16) МПа (кгс/см2); напівпричіп-цистерни для перевезення небезпечного вантажу (аміак безводний технічний), VAN HOOL NV, 1992 року з бочкою СПА - 50, місткістю 18 тонн, робочий тиск 1,6(16) МПа (кгс/см2); трактор колісний CASЕ ІН SТХ 535, 2008 року; агрегат для внесення безводного аміаку DМІ 19R30.

Заява мотивована невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, всупереч умовам договору односторонньою зміною умов передачі майна. Визнанням у зустрічному позові факту усунення відповідача від виконання зобов"язань зі збереження майна, а відтак, на думку апелянта, реальною загрозою його знищення; отриманням інформації щодо наміру відповідача укласти правочин, який буде супроводжуватись оформленням обтяження на майно, яке мало бути передано позивачу, що, на думку апелянта, свідчить про зниження стабільності фінансового становища відповідача, та призведе в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

З урахуванням того, що з 25.12.2020 відповідач мав достатньо часу для здійснення поставки товару, але цього не здійснив і не вжив заходів врегулювання спору, натомість протиправно користується грошовими коштами позивача, апелянт має обґрунтовані сумніви щодо намірів відповідача виконати зобов"язання.

Позивач вказує, що з урахуванням наявної можливості своєчасно виконати постачання товару, але ухиляючись від цього обов"язку, тим самим дає підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. Свідоме ігнорування звернень позивача, на думку заявника, свідчить про наявність ризику відчуження товару іншим особам та протиправне використання відповідачем коштів, сплачених позивачем, на власний розсуд. Майно відповідача, в тому числі грошові кошти, може бути знищено відповідачем, в тому числі зумисно.

Позивач посилається на інформацію з відкритих джерел про участь ТОВ Хімпромгруп в господарських та адміністративних справах в якості позивача та відповідача, зокрема у 2020 році органами податкової служби виносились податкові повідомлення-рішення, які не були визнані недійсними.

Стверджує, що відповідач своє поведінкою, зокрема поданням апеляційної скарги на законне рішення в частині первісного позову, демонструє відсутність наміру виконувати зобов"язання, а відтак, рішення суду. Апелянт вважає, що відповідач за первісним позовом має можливість швидко та незворотно позбутись майна, що складає предмет судового спору, отже, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду.

За подання заяви апелянтом сплачений визначений законом судовий збір.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд наголошує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В той же час, відповідно до заяви про забезпечення позову Позивачем за первісним позовом жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову Заявник посилається лише на недобросовісність дій Відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення. Втім, Позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, тобто таких, вчинення яких обумовлюється в часі після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, такі як:

- реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації;

- витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем;

- укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Посилання позивача у заяві про забезпечення позову на наявність судових справ, в яких відповідач є і позивачем, і відповідачем, не свідчить, що, останній має велику заборгованість та не спроможний виконати рішення суду, тим більш такі твердження не підтверджені документально. Як не підтверджений документально довід про ймовірне укладення правочину, в забезпечення якого буде оформлено обтяження на майно, на яке просить накласти арешт позивач. При цьому, слід зауважити, що предметом первісних вимог є не передача майна, а стягнення грошових коштів, оскільки рішенням встановлено, що договір розірваний та позивачу підлягає поверненню сплачена сума коштів за оплачений, але не переданий товар, яка присуджена до стягнення в примусовому порядку.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що не є спроможними і доводи позивача в частині того, що подачею апеляційної скарги відповідач ухиляється від виконання рішення суду, оскільки подача апеляційної скарги на рішення суду, в разі незгоди з ним, є процесуальним правом сторони.

Таким чином, апелянтом не доведено відповідно до вимог ст.ст.13, 73-77, 80 ГПК України, а судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, з якими закон пов"язує застосування заходів забезпечення позову.

Доводи апелянта про можливе ускладнення виконання рішення в майбутньому є лише припущенням останнього, які відповідно до ст. 74 ГПК України не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), ВП ВС відступила від власної правової позиції, викладеної у постанові від 15 вересня 2020 року, у частині висновків про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову та про неможливість касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, та зазначила, що у касаційному порядку можуть окрім інших переглядатися ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову (тобто як ухвали, якими задоволено заяву про забезпечення позову, так і ухвали, якими відмовлено в такому забезпеченні), а також постанови суду апеляційної інстанції, якими скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову.

Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову підлягає касаційному оскарженню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1135 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства Інтерхімрезерв про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.287-288 ГПК України.

Головуючий О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна