ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Справа № 915/737/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601 ()

до відповідача Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 ()

про стягнення заборгованості в сумі 39 953 605, 43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Піун С. П., адвокат;

від відповідача: Вірченко І.П., адвокат

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль основного боргу у сумі 39 953 605, 43 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 13.07.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання по справі на 07.09.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.09.2021 року задоволено клопотання позивача АТ НАК Нафтогаз України (вх. № ЕП: 12495/21 від 17.08.2021 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В підготовчому засіданні 07.09.2021 року відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України сторонами надано згоду на початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання. В підготовчому засіданні 07.09.2021 року судом оголошено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі та початок розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 07.09.2021 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 1012/1819-ЕЕ від 08.10.2018 року, укладеного між сторонами, а саме щодо несвоєчасної оплати природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 20, 173-175, 193 ГК України, ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610-612, 629, 655, 692 ЦК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

05.07.2021 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 10132/21).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає наступне.

Споживачами послуг з теплопостачання є населення, бюджетні установи та госпрозрахункові організації. ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» є соціально орієнтованим, стратегічно важливим та соціально значимим теплопостачальним підприємством м. Миколаєва, яке забезпечує централізоване теплопостачання населення, підприємств і установ бюджетної сфери, оскільки забезпечує теплом житлові будинки та квартири, школи, дошкільні заклади, лікарні, установи і організації, що фінансуються з державного бюджету, а також інші об`єкти.

Відповідач зазначає, що одним з наслідків порушення з боку відповідача зобов`язання щодо своєчасних розрахунків за спожитий природний газ є непогашення споживачами теплової енергії коштів за поставлену теплову енергію.

Так, відповідно до поданих суду довідок по заборгованості фізичних та юридичних осіб (споживачів теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" станом на 31.12.2018 заборгованість становила 93 119 6111, 44 грн., станом на 31.12.2019 року заборгованість становила 101 385 164, 93 грн., станом на 31.12.2020 року заборгованість становила 102 151 406, 50 грн., станом на 31.03.2021 заборгованість становила 161 334 048, 57 грн.

Основною метою та предметом діяльності Товариства є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, а також виробництво та постачання електричної енергії до ДП "Енергоринок".

Товариство забезпечує тепловою енергією більш ніж 40% споживачів теплової енергії міста Миколаєва.

Діючі тарифи, встановлені НКРЕКП, є збитковими, що стало причиною незадовільного фінансового стану та виникнення різниці в тарифах, яка на сьогодні залишається непогашеною, що призводить до накопичення кредиторської заборгованості перед основним постачальником енергоресурсів (НАК Нафтогаз України).

Вагомою причиною накопичення боргів перед позивачем - це заборгованість ДП «Енергоринок», яка відповідно до довідки станом на 01.01.2020 складала 34 665 418,51 грн., станом на 01.01.2021 складала 34 665 418, 51 грн. Станом на 01.06.2021 сума боргу залишається не оплаченою, що підтверджено довідкою «Заборгованість ДП Енергоринок за електричну енергію, вироблену ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

Відповідач зазначає, що не має можливості сплатити суму заборгованості ні в досудовому порядку, ні в судовому порядку.

До того ж, в зв`язку з необхідністю дотримання безперервності виробничого циклу Товариства та для підвищення забезпечення безаварійних умов роботи, Товариством здійснюються додаткові незаплановані витрати на усунення аварійних ситуацій, які виникають на теплових мережах, саме при проведенні гідравлічних випробувань встановлюються технічні дефекти, усунення яких потребує залучення значних коштів для їх відновлення, оскільки фактично зазначене технологічне обладнання має завершальний нормативний строк експлуатації. Ці аварійні ситуації, які відбуваються в міжопалювальний період, фактично є форс-мажорними обставинами, оскільки обсяги поривів, в т.ч. витоків води, є непередбаченими, на ліквідацію яких пріоритетно витрачаються значні фінансові ресурси підприємства.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що визнає існування боргу за договором № 1012/1819-ЕЕ від 08.10.2018 та просить на підставі положень ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути позивачу 50% сплаченого судового збору.

Крім того, в клопотанні (вх. № 10673/21 від 13.07.2021) відповідач також просив суд на підставі положень ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути позивачу 50% сплаченого судового збору.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

08.10.2018 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (споживач) було укладено Договір № 1012/1819-ЕЕ постачання природного газу (арк. 8-17).

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди № 1 від 22.10.2018 року, № 2 від 27.10.2018 року, № 3 від 05.11.2018 року, № 4 від 29.11.2018 року, № 5 від 20.03.2019 року, № 6 від 20.03.2019 року, № 7 від 29.03.2019 року, № 8 від 19.04.2019 року (арк. 18-38).

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір та додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії.

Відповідно до п. 3.8 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.8.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) (пункт втратив чинність з 01.03.2019 на підставі додаткової угоди № 5) споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 3.9.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п. 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 3.10 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини непідписання такого акта.

Відповідно до п. 3.11 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу за цим договором за відповідний період.

Відповідно до п. 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до п. 4.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) ціна за 1000 куб.м. газу становить 6235, 51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу.

Відповідно до п. 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. п. 2 п. 5.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору.

Відповідно до пп. 6 п. 6.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 даного договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору передано, а відповідачем прийнято у власність природний газ на загальну суму 105 134 200, 43 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які підписані без зауважень та скріплені печатками сторін (арк. 43-48), а саме:

- акт приймання передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 14 742 646, 22 грн. (листопад 2018);

- акт приймання передачі природного газу від 31.12.2018 на суму 25 925 978, 53 грн. (грудень 2018);

- акт приймання передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 25 937 075, 24 грн. (січень 2019);

- акт приймання передачі природного газу від 28.02.2019 на суму 21 098 242, 16 грн. (лютий 2019);

- акт приймання передачі природного газу від 31.03.2019 на суму 15 829 218, 76 грн. (березень 2019);

- акт приймання передачі природного газу від 30.04.2019 на суму 1 601 039, 52 грн. (квітень 2019).

Відповідачем ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» частково проведено оплату за отриманий за період з листопада 2018 по квітень 2019 років природний газ в загальній сумі 65 180 595, 00 грн., що підтверджується довідкою по операціям підприємства «Миколаївська ТЕЦ ПрАТ» по договору № 1012/1819-ЕЕ з 01.01.2018 по 31.01.2021 року та сальдо по підприємству (арк. 49-51).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 39 953 605, 43 грн. (105 134 200, 43 грн. - сумі 65 180 595, 00 грн.).

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як вказано вище, позивачем передано, а відповідачем прийнято у власність природний газ на загальну суму 105 134 200, 43 грн., що підтверджується підписаними без зауважень та скріпленими печатками сторін актами приймання передачі природного газу за період з листопада 2018 по квітень 2019 (включно) (арк. 43-48).

Відповідачем частково проведено оплату за отриманий в листопаді 2018 - квітні 2019 року природний газ на загальну суму 65 180 595, 00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 39 953 605, 43 грн.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 39 953 605, 43 грн., строк оплати якої настав в силу умов пункту 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4), як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості. Судом також враховано, що відповідачем позов визнано в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем порушено вимоги ст. 525, 526, 629, 692, 655 ЦК України, ст. 193 ГК України та умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості за отриманий природний газ в сумі 39 953 605, 43 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір в розмірі 599 304, 08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 24.03.2021 (арк. 7).

Відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, яке прийнято судом, позивачу відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір в сумі 299 652, 04 грн. (50 % судового збору, сплаченого при поданні позову).

Витрати по сплаті судового збору в сумі 299 652, 04 грн. (50 % судового збору, сплаченого при поданні позову) згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 () на користь позивача Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601 ():

- 39 953 605, 43 грн. (тридцять дев`ять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят три тисячі шістсот п`ять грн. 43 коп.) - основного боргу;

- 299 652, 04 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві грн. 04 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.09.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш