РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2021Справа № 922/2446/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» про стягнення 31 842,24 грн., без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення 31 842,24 грн. заборгованості за договором №1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води від 15.06.2018 року на підставі ст.ст. 173, 193 ГК України та ст.ст.6, 509, 525-526, 530, 626, 627 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року справу №922/2446/21 передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2018 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Харків (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (відповідачем) укладено договір №1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води (далі - договір), за умовами якого (ч. 1 договору) відповідач, який виконує роботи щодо будівництва 3 казарм поліпшеного планування на території в/м 1 за адресою: м. Чугуїв, вул. Горішнього, 142 (смт.Башкирівка), споживає воду для потреб будівництва, та зобов`язується компенсувати позивачу витрати по оплаті водопостачання.

Згідно з п. 2.1 договору щомісяця до 30 числа сторони складають двосторонній акт про кількість спожитої води показань водо лічильника.

Пунктом 2.2 договору визначено, що відповідач проводить оплату відповідно затвердженого тарифу.

Відповідно до п. 2.3 договору позивач повинен надати рахунок для сплати за спожиту воду.

Пунктом 2.5 договору врегульовано, що оплата відповідачем здійснюється до 10-го числа місяця на підставі рахунку фактури.

З п.2.6 договору вбачається, що за несвоєчасну оплату за спожиту воду або не в повному обсязі відповідач сплачує позивачу пеню у сумі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу, включаючи і день оплати згідно діючого законодавства України, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового забезпечення повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Згідно з п.2.7 договору відповідач сплачує позивачу вартість недорахованої води, відповідно до Методики визначення обсягу та вартості водопостачання, не облікованої внаслідок порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 р. №190, за тарифами, що діяли протягом споживання з порушеннями, у разі таких дій відповідачем: самовільного внесення змін у схеми обліку; пошкодження засобів обліку, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку води.

Відповідно до п. 2.8. договору орієнтована сума договору складає 8930,00 грн. (вісім тисяч дев`ятсот тридцять грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ.

Частиною 3 договору врегульовано, що договір діє з 15.06.2018 року по 31.12.2018 року. Договір може бути пролонговано строком на 1 рік, якщо жодна зі сторін не заявить про намір щодо його розірвання за 15 днів до закінчення дії даного договору.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення 31 842,24 грн. заборгованості за спожиту воду за договором №1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води від 15.06.2018 року.

Проте, позивачем не надано суду двосторонній акт про кількість спожитої води показань водо лічильника відповідно до п.2.1 договору та доказів направлення рахунку згідно з п.2.3 договору.

В якості направлення/отримання документів передбачених п. 2.3. договору позивачем надано копії накладної ПАТ «Укрпошти» №743 від 04.03.2021, рекомендованого повідомлення про вручення та фіскального чеку ПН 55.

З вказаних копій документів неможливо встановити факт направлення/отримання позивачем саме рахунку №21 від 26.02.2021 року на суму 31 842,24 грн. у відповідності до п.2.3 договору.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесених позивачем витрат за послуги з водопостачання на суму 31 842,24 грн., які він просить стягнути з відповідача, та наявності підстав для оплати визначених послуг згідно п. 2.3 договору (відсутні докази надання позивачем рахунку відповідачу за вказаний період).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушені відповідачем, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 31 842,24 грн. заборгованості за договором №1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води від 15.06.2018 року не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О.Чебикіна