ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1834/21

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.,дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовомУправління поліції охорони в м. Києві
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТВАГ-ГАЗ 2»
простягнення 2 565,26 грн.
Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління поліції охорони в м. Києві звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТВАГ-ГАЗ 2» про стягнення 2 565,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань по договору № 341/29/20/01/ОБ/ТС-2020 від 08.07.2020 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з реагуванням наряду поліції охорони. У зв`язку із вищенаведеним позивачем подано зазначену позовну заяву про стягнення з відповідача 2511,46 грн. основного боргу та 53,80 грн. пені.

Ухвалою суду від 29.06.2021 було відкрито провадження у справі № 911/1834/21. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу Українивідомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.06.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме:08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 20.

Зазначене поштове відправлення було вручено повернуто на адресу суду із поміткою працівника поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується наявним у матеріалах справи поверненням рекомендованого поштового відправлення.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про повернення поштового конверту, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню велектроннійформінепізнішенаступногодняпісляїх виготовленняіпідписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» длядоступудо судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечуєведенняЄдиного державного реєстру судових рішень. Єдинийдержавнийреєстр судових рішень автоматизованасистемазбирання,зберігання,захисту,обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судовірішення,внесенідоРеєстру,євідкритими для безоплатногоцілодобовогодоступунаофіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 29.06.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2020 між Управлінням поліції охорони в м. Києві (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТВАГ-ГАЗ 2» (далі - замовник, відповідач) було укладено договір № 341/29/20/01/ОБ/ТС-2020 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з регулюванням наряду поліції охорони (далі - договір).

Одночасно, 08.07.2021 муж сторонами були підписані додатки до договору №№ 1, 2, 3, 4 та 5, що є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п.п.п.п. 1.1.1 та 1.1.2 договору, виконавець здійснює в інтересах замовника спостереження за станом та технічне обслуговування сигналізації, що встановлена на об`єктах замовника, перелік та адреси яких зазначені у дислокації (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

У разі надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації забезпечує реагування НР для встановлення причин його надходження, а в разі необхідності припинення правопорушення або злочину на об`єкті.

Додатком 1 до договору визначено, найменування об`єкту: ТОВ «ОТВАГ-ГАЗ 2»; адреса розташування: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 20.

Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна однієї години спостереження, технічного обслуговування однієї умовної установки сигналізації за цим договором визначається на підставі розрахунку нарахованих валових витрат, пов`язаних з цією діяльністю та узгоджується протоколом узгодження ціни (додаток 3 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

В пунктах 2.2 та 2.3 договору сторони узгодили, що оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1. цього договору на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці. Перший платіж замовник здійснює впродовж двох банківських днів після отримання платіжного доручення. Усі наступні платежі замовник здійснює відповідно до п. 2.2 договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Згідно з п.2.5. та п. 2.6 договору, за умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п. 2.4. даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень. Оплата за надання послуг здійснюється у національній валюті України.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги за договором № 341/29/20/01/ОБ/ТС-2020 у період з березня по квітень 2021 року на загальну суму 2 511,46 грн., що підтверджується актом прийому-здачі виконаних послуг за березень 2021 р. № СВ1-003741 від 31.03.2021 на суму 1 280,93 грн. та актом прийому-здачі виконаних послуг за квітень 2021 р. № СВ1-005164 від 30.04.2021 на суму 1 230,53 грн.(копії наявні в матеріалах справи). Зазначені акти підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідно до пунктів 10.1 та 10.2. договору, цей договір укладається строком на 01 (один) місяць і набуває чинності з 08.07.2020 року. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме у письмовій формі його припинення або перегляду, договір вважається продовженим на тих же умовах на той же термін.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 341/29/20/01/ОБ/ТС-2020 від 08.07.2020 та всі наявні додатки до нього, як належні підстави, у розумінні норм ст. 11. названого Кодексу України, для виникнення у позивача, відповідача та третіх осіб взаємних цивільних прав та обов`язків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу Українивстановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу Україниз урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу Українивизначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу Україниз урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно достатті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовамист. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч. 1ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та зазначалося вище, відповідно пунктів 2.2 та 2.3 договору сторони узгодили, що оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1. цього договору на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці. Перший платіж замовник здійснює впродовж двох банківських днів після отримання платіжного доручення. Усі наступні платежі замовник здійснює відповідно до п. 2.2 договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Згідно з п. 2.5. та п. 2.6 договору, за умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п. 2.4. даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень. Оплата за надання послуг здійснюється у національній валюті України.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги за договором № 341/29/20/01/ОБ/ТС-2020 у період з березня по квітень 2021 року на загальну суму 2 511,46 грн., що підтверджується актом прийому-здачі виконаних послуг за березень 2021 р. № СВ1-003741 від 31.03.2021 на суму 1 280,93 грн. та актом прийому-здачі виконаних послуг за квітень 2021 р. № СВ1-005164 від 30.04.2021 на суму 1 230,53 грн. (копії наявні в матеріалах справи). Зазначені акти підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд встановив, що позивачем були надані, а відповідачем були прийняті послуги на загальну суму 2 511,46 грн.

Як встановлено судом та зазначалося вище, відповідно пунктів 2.2 та 2.3 договору сторони узгодили, що оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1. цього договору на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці. Перший платіж замовник здійснює впродовж двох банківських днів після отримання платіжного доручення. Усі наступні платежі замовник здійснює відповідно до п. 2.2 договору.

Отже, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що строк оплати за надані послуги позивачем відповідачу за період березень-квітень 2021 року, є таким, що настав.

14.04.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію № 388/43/29/20/01-2021, у якій просив погасити борг за надані послуги за березень і квітень 2021 року в сумі 2 511,46 грн. до 25.04.2021. Зазначена претензія залишена відповідачем без уваги.

Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за договором в частині оплати за надані послуги не виконав, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 2 511,46 грн. Протилежного не доведено, доказів оплати за надані послуги суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу Українивизначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 2 511,46 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до підпунктів 5.2.1 та 5.2.2 договору, за невиконання взятих на себе за цим договором зобов`язань замовник несе відповідальність згідно чинного законодавства та цього договору. У разі несвоєчасної (неповної) оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період надання послуг, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивач за прострочення строків оплати наданих послуг, керуючись п. 5.2.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 52,80 грн. (за період з 20.02.2021 15.06.2021 у сумі 31,90 грн. та за період з 20.03.2021 15.06.21 у сумі 21,90 грн.).

Пунктом 2.2 договору визначено, що оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1. цього договору на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці.

При дослідженні розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що при здійсненні нарахуванні пені за актом прийому-здачі виконаних послуг за березень 2021 р. № СВ1-003741 від 31.03.2021, позивачем визначено початок нарахування пені з 20.02.2021; за актом прийому-здачі виконаних послуг за квітень 2021 р. № СВ1-005164 від 30.04.2021 з 20.03.2021.

Разом із тим, господарський суд не може погодитись із зазначеним розрахунком, з огляду на те, що відповідно до п. 2.5 ч. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України«Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Крім того, за приписами ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, прострочення за надані послуги за березень 2021 року почалось з 23.02.2021 (20.02.2021 вихідний день, тому кінцевий термін сплати 22.02.2021), а за квітень 2021 року з 23.03.2021 (20.03.2021 вихідний день, кінцевий термін сплати 22.03.2021).

Разом із тим, господарський суд, здійснивши власний перерахунок пені в межах періодів розрахунку позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги арифметично вірні і тому підлягають задоволенню повністю в сумі 53,80 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,00грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТВАГ-ГАЗ 2» (місце реєстрації: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 20; ) на користь Управління поліції охорони в м. Києві(місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 9; ) 2 511,46 грн. основної заборгованості, 53,80 грн. пені та 2 270,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 22.09.2021.

Суддя Л.В. Сокуренко