АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/164/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ФОП Каллаш Раїси Кузьмівни - адвокат Д`яченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нота Шиппінг"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021

у справі №915/164/21

за позовом Фізичної особи - підприємця Каллаш Раїси Кузьмівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нота Шиппінг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Фізична особа - підприємець Каллаш Ігор Валентинович

про стягнення збитків, штрафу та неустойки

ВСТАНОВИВ

У лютому 2021 Фізична особа - підприємець Каллаш Раїса Кузьмівна (далі ФОП Каллаш Р.К.) звернулась до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нота Шиппінг" (далі ТОВ "Нота Шиппінг") в якому просила стягнути з відповідача на свою користь збитки, штраф та неустойку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021 задоволені клопотання позивача та відповідача по призначення судової автотоварознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів задоволенні, проведення експертиз доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено, тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що враховуючи розбіжності у позиціях сторін стосовно змісту укладеного ними договору оренди, що в свою чергу впливає на юридичну оцінку правовідносин, що склались між сторонами, суд, з метою повного та всебічного розгляду справи вважає за можливе клопотання позивача про призначення експертизи задовольнити.

Враховуючи також, що предметом доказування у даній справі є визначення розміру завданого позивачу збитку внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, місцевий господарський суд, визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача про призначення експертизи.

З приводу експертної установи суд першої інстанції зазначив, що приймаючи до уваги специфічність питань, які запропоновані позивачем на вирішення судової експертизи, судом за результатами моніторингу експертних досліджень, які проводяться Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що такі питання, як належність наданих на дослідження аркушів паперу, на яких викладено надані на дослідження документи, до однієї, чи різних партій випуску Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз не здійснюється, в той час, як Запорізьким відділенням такий вид експертизи виконується. Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, з метою процесуальної економії, визнав за доцільне призначити у справі судову експертизи документів та автотоварознавчу експертизу, проведення яких доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ТОВ "Нота Шиппінг" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021 року у справі №915/164/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи документів та задовольнити клопотання відповідача про проведення у справі автотоварознавчої експертизи із зазначеним у клопотанні колом питань, проведення якої доручити Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, судом першої інстанції призначена судова технічна експертиза документів, на вирішення якої поставлені питання, які не мають значення для з`ясування обставин справи.

Так, на переконання скаржника, всі питання, поставлені експертам, зводяться до того, чи відповідають останні аркуші договорів оренди, попереднім трьом аркушам, оскільки останні аркуші підписані, а попередні три аркуші не підписані сторонами. При цьому у обох сторін дещо різний зміст цих трьох аркушів.

З`ясування цих питань, як вважає апелянт, не має значення, оскільки законодавець визначає договір як сукупність умов, визначених на розсуд сторін і погоджених ними у певній формі. Тому для того, щоб аркуш паперу з певним текстом назвати договором суд має перевірити, чи містить він (такий текст) погоджені сторонами істотні умови та чи підписаний він сторонами. При цьому факт погодження умов договору має бути підтверджений підписом сторони, яка з ними погоджується. Сама по собі вказівка на аркуші паперу, назви сторін договору, певних його умов, на думку скаржника, не робить такий аркуш або сукупність аркушів договором, оскільки закон зазначає, що зміст договору складають не будь-які, а погоджені сторонами умови у відповідній формі.

Посилаючись на приписи ст. 181 ГК України апелянт зазначає, що у разі відсутності погодження обома сторонами договору хоча б однієї з істотних умов, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Такий договір не має будь-яких юридичних наслідків. У даному випадку, як вказує апелянт, з наданих відповідачем копій договорів не вбачається погодження умов цих договорів - надання згоди з усіх його істотних умов. Більш того, відповідач вказував, що підписи останніх сторінок договору виконані не керівником відповідача, а іншою особою, що в першу чергу викликає необхідність призначення почеркознавчої експертизи або ж комплексної експертизи у разі задоволення клопотання про призначення технічної експертизи документів.

У зв`язку з вказаним, як стверджує апелянт, відповідачем ставилися питання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, а саме наданих договорів оренди. Отже, як вважає апелянт, у разі відсутності підпису директора ТОВ "Нота Шиппінг" на останній (четвертій) сторінці договору оренди та акті приймання передачі за умови відсутності підписів на інших аркушах (незалежно від того, схожі ці аркуші, з однієї вони партії паперу та ін. питань) договір є неукладеним.

За такого, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала в частині призначення судової технічної експертизи документів та поставленими у ній питаннями не відповідає вимогам процесуального законодавства, так як не направлена на отримання відомостей, які мають значення для вирішення даної господарської справи.

Апелянт також зазначає, що попри клопотання представника відповідача та всупереч вимогам п. 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, проведення експертизи доручено не Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, а Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

При цьому апелянт не погоджується із висновками місцевого господарського суду з приводу доцільності проведення обох експертиз в одній експертній установі, оскільки судова технічна експертиза документів призначена безпідставно, а проведення автотоварознавчої експертизи не пов`язано з проведенням будь-яких інших експертиз, а тому, на думку апелянт, доцільно було призначити судову автотоварознавчу експертизу у Миколаївському відділенні Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №915/164/21 за апеляційною скаргою ТОВ "Нота Шиппінг" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021.

Під час судового засідання від 15.09.2021 представник ФОП Каллаш Раїси Кузьмівни надав пояснення у відповідності до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші представники учасників справи у судове засідання, у тому числі й апелянт, не з`явилися, про причини свого нез`явлення суд не повідомили.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом зупинено поштову відправку судової кореспонденції. Сповіщення учасників справи про призначенні судові засідання здійснюється шляхом направлення копій ухвал на електронні адреси, які повідомлені учасниками справи.

Так, ухвалу про відкриття провадження по справі справи було надіслано учасникам справи, у тому числі ТОВ "Нота Шиппінг" на електронні адреси повідомленні ними у заявах по суті справи.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Так ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Відповідно, учасники справи, у тому числі й ТОВ "Нота Шиппінг", не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух (стан) судового провадження скориставшись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Слід також зазначити, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційні скарги учасники справи суд не повідомляли.

Також, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 р. зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно з ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, у травні 2021 відповідач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої просив доручити Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, та на вирішення якої поставити питання: який розмір матеріального збитку (шкоди) завдано власнику транспортного засобу навантажувача Bobcat S175, кузов № НОМЕР_1 , 2004 року випуску в результаті його пошкодження виходячи з його вартості станом на дату проведення експертизи?

В обґрунтування вказаного клопотання відповідача зазначив, що однією із позовних вимог є стягнення з ТОВ "Нота Шиппінг" на користь позивача збитків у вигляді вартості пошкодженого майна, а тому, як вважає відповідач, важливим питанням для правильного вирішення даного спору є визначення суми завданого збитку власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження.

Також, до суду першої інстанції звернувся позивач із клопотанням про призначення судової експертизи в якому просив призначити технічну експертизу документів, проведення якої доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та на вирішення судової експертизи поставити наступні питання: 1) чи виконано перші три аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ТОВ Нота Шиппінг та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ТОВ Нота ІІІиппінг на одному й тому самому копіювально-розмножувальному апараті, чи на різних копіювально-розмножувальних апаратах (принтерах)? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 2) чи виконано перші три аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. на одному й тому самому копіювально-розмножувальному апараті, чи на різних копіювально-розмножувальних апаратах (принтерах)? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 3) чи виконано останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого Нота Шиппінг та всі аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. на одному й тому самому копіювально-розмножувальному апараті, чи на різних копіювально-розмножувальних апаратах (принтерах)? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 4) чи належать перші три аркуші паперу на яких викладено Договір оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого Нота Шиппінг та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого Нота Шиппінг до різних партій випуску? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 5) чи належать перші три аркуші паперу, на яких викладено Договір оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. до різних партій випуску? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 6) чи належать останній аркуш паперу на якому викладено Договір оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданий Нота Шиппінг та всі аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. до різних партій випуску? Якщо ні, то які аркуші відрізняються? 7) в один, чи в різні періоди часу виготовлено (надруковано) всі сторінки обох примірників Договорів оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020? Якщо ні, то які аркуші якого примірнику виготовлено в інший період часу? 8) чи виготовлені перші три аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ТОВ Нота ІІІиппіпг та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ТОВ Нота ІІІиппіпг в одному стилі написання та одним шрифтом з однаковими міжрядковими інтервалами? Якщо текст містить розбіжності, то де саме по тексту договору містяться ці розбіжності, у чому саме вони проявляються (розмір літер, шрифт, колір, інтервали тощо)? 9) чи виготовлені перші три аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. та останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 року наданого ФОП Каллаш Р.К. в одному стилі написання та одним шрифтом з однаковими міжрядковими інтервалами? Якщо текст містить розбіжності - то де саме но тексту договору містяться ні розбіжності, у чому саме вони проявляються (розмір літер, шрифт, колір, інтервали тощо)? 10) чи виготовлені останній аркуш Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ТОВ Нота Шипиіпг та всі аркуші Договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 наданого ФОП Каллаш Р.К. в одному стилі написання та одним шрифтом з однаковими міжрядковими інтервалами? Якщо текст містить розбіжності - то де саме по тексту договору містяться ці розбіжності, у чому саме вони проявляються (розмір літер, шрифт, колір, інтервали тощо)?

В обґрунтування свого клопотання позивач зазначає, що при ознайомленні із копією договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020, яку було долучено відповідачем до відзиву, проаналізувавши його зміст, та порівнявши його із текстом договору позивача, ФОП Каллаш Р.К. встановлено, що обидва примірники договору викладені на 4-ох аркушах формату А4, мають однакові реквізити, та абсолютно ідентичні четверті аркуші, які співпадають по змісту друкованою тексту, проставленим підписам та печаткам. Однак, умови договорів позивача та відповідача, викладені на перших трьох сторінках договорів кардинально відрізняються між собою за змістом, розміром шрифту, міжрядковим інтервалами та відступами. Так, зокрема, у договорах відрізняються за змістом пункти 1.3, 4.1, 4.2, 5.1.4 примітка, 5.1.15, 7.5.

Враховуючи наявні відмінності у змісті вказаних пунктів договорів, вони породжують абсолютно різні права та обов`язки та мають різні юридичні наслідки. При цьому, позивач наполягає на тому, що сторонами погоджувались саме ті умови, які викладені у примірнику договору наданому позивачем.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем та відповідачем клопотань, задовольнив їх та доручив проведення судових експертиз Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції ФОП Каллаш Р.К. просила стягнути з відповідача на свою користь просила стягнути з відповідача на свою користь збитки, штраф та неустойку у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020.

При цьому, позивачем було додано до позову копію даного договору (т.1, а.с. 26-29).

В обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення збитків позивач посилається на те, що відповідачем під час експлуатації було фактично знищено передане в оренду майно, а тому останній у відповідності до п. 5.1.4 договору повинен був сплатити повну вартість майна, яка визначена у п.1.3. договору протягом семи банківських днів з дня отримання рахунку.

Щодо заявлених до стягнення штрафу та неустойку, позивач наголосив на порушенні відповідачем умов п. 5.1.7. договору, а саме не повідомлення протягом 2-х днів про виявлені несправності орендованого майна, а також порушенні п. 5.1.8. договору, що полягало у неповідомленні протягом 2-х днів про зміну місця знаходження орендованого майна.

В свою чергу, відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог та надав примірник договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 (т.1, а.с. 216-219).

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що текст наданого позивачем договору не відповідає дійсним домовленостям та погодженим умовам, зокрема, викладені на сторінках 1-3 наданого позивачем договору умови не погоджені відповідачем, що підтверджується відсутністю його підпису на цих сторінках.

Колегія суддів зазначає, що обидва примірники договору викладені на чотирьох аркушах, мають однакові реквізити сторін та ідентичні за змістом четверті аркуші, які співпадають за змістом друкованого тексту, проставленими підписами уповноважених особі та печатками.

Проте, умови договорів, що були надані позивачем та відповідача, викладені на перших трьох аркушах договорів мають відмінності, зокрема п.п. 1.3., 4.1., 4.2., 5.1.4., 5.1.15., 7.5., які за своєю суттю породжують різні права та обов`язки для його сторін та мають різні юридичні наслідки.

Позивач наполягає на тому, що до укладення договору та фактичного передання майна, що є предметом даного договору, сторонами погоджувався та укладався договір саме в тій редакції, що була надано позивачем разом із позовною заявою.

Колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач не заперечує того, що зміст перших трьох аркушів договорів, що були надані сторонами та містяться у наявних матеріалах справи відрізняються за змістом.

З огляду на наведені обставини, щодо наявності у матеріалах справи двох відмінних за змістом примірників договору оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020, заперечення сторін з цього приводу, які в свою чергу впливають на юридичну оцінку правовідносин, що склались між сторонами, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду з приводу необхідності задоволення клопотання позивача та призначення по справі технічної експертизи документів.

Також, враховуючи те, що предметом доказування у даній справі є визначення розміру завданого позивачу збитку внаслідок пошкодження (знищення) переданого в оренду майна, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо необхідності задоволення клопотання відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи.

При цьому судова колегія наголошує, що апеляційна скарга не містить жодних доводів з приводу необґрунтованості призначення судом першої інстанції автотоварознавчої експертизи.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта з приводу того, що поставлені на вирішення судової технічної експертизи документів питання, не мають значення для з`ясування обставин справи, оскільки, як вже було зазначено вище, сторонами було надано до матеріалів справи примірники договорів оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020, які є відмінними за змістом. При цьому, позовні вимоги ґрунтуються саме на неналежному виконанні відповідачем умов даного договору. Відтак, поставлені на вирішення судової технічної експертизи документів питання направлені саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, та для з`ясування яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Не заслуговують на уваги й твердження апелянта з приводу того, що з наданих відповідачем копій договорів не вбачається погодження їх умов, надання згоди з усіх його істотних умов, оскільки надані як позивачем, так й відповідачем примірники договорів оренди-найму навантажувача 15-РК від 18.02.2020 містять підписи та печатки сторін. До того ж, оцінка погодженим сторонами умовам договору, їх не (виконання) або неналежне виконання, здійснюється судом під час розгляду справи по суті, а не вирішення питання про призначення судової експертизи.

Колегія суддів наголошує, що в апеляційній скарзі ТОВ "Нота Шиппінг" посилається на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції вказувало, що підписи останніх сторін договору виконанні не керівником відповідача та ставив питання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, а саме наданих договорів оренди, і вказував на необхідність поставити на вирішення експертів питання: чи виконано підпис від імені директора ТОВ "Нота Шиппінг" у договорі оренди та акті приймання-передачі безпосереднього Вайсер Н.В. або ж іншою особою, а також чи нанесений на даних документах відтиск печатки товариства, тією самою печаткою, якою були нанесені відтиски печатки на документах наданих відповідачем, які містяться у матеріалах справи.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Судова колегія зазначає, що наявних матеріалах справи міститься єдине клопотання ТОВ "Нота Шиппінг" про призначення судової автотоварознавчої експертизи (т.2, а.с. 8-10), в якому не міститься жодних вимог про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, із переліком питань, які мають бути поставлені на вирішення даної експертизи та обґрунтування необхідності призначення такої експертизи. Жодних окремих клопотань про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, які б були подані ТОВ "Нота Шиппінг" до суду першої інстанції, наявні матеріали справи не містять.

Також, як свідчить наявних у матеріалах справи протокол судового засідання від 16.06.2021 (т.2, а.с. 42) під час якого судом першої інстанції розглядались заявлені позивачем та відповідачем клопотання про призначення судових експертиз, представники учасників справи, у тому числі ТОВ "Нота Шиппінг", у судове засідання не з`явились, відповідно, питання щодо призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів не ставилось та не могло бути поставлено відповідачем на вирішення суду під час судового засідання від 16.06.2021, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

З огляду на наведене, твердження апелянта з приводу поставлення перед судом першої інстанції питання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними матеріалами справи.

З приводу заперечень скаржника про невірне визначення судом першої інстанції експертної установи, а саме доручення проведення експертизи Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, а не Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідач у своєму клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої просив доручити її проведення Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз керуючись при цьому зонами регіонального обслуговування, визначеними у Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Водночас, позивач у своєму клопотанні про призначення судової експертизи просив доручити її проведення Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки за даними, які містяться на офіційному сайті реєстру атестованих судових експертів у ньому працює значна кількість судових експертів з достатнім рівнем кваліфікації та досвідом виконання аналогічних експертних досліджень.

За приписами ч.3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Згідно п.1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерство юстиції України №53/5 від 08.10.1998, експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування (перелік зон наведено в додатку). За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що судом за результатами моніторингу експертних досліджень, які проводяться Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що такі питання, як належність наданих на дослідження аркушів паперу, на яких викладено надані на дослідження документи, до однієї, чи різних партій випуску Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз не здійснюється, в той час, як Запорізьким відділенням такий вид експертизи виконується.

Отже, Господарський суд Одеської області скористався своїх правом визначеним ГПК України на самостійне визначення експертної установи.

При цьому апелянтом не наведено жодних обґрунтованих сумнівів, які б свідчили про неможливість проведення експертних досліджень саме Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Враховуючи викладене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення прийнято у повній відповідності до процесуальних приписів ст.ст. 98-100 ГПК України.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021 відсутні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2021 у справі №916/556/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.