ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа № 922/3201/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, м. Харків
про стягнення 6624,34 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 6624,34 грн, з яких:

4754,19 грн. пені;

997,93 грн. 3% річних;

872,16 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем строків проведення розрахунків за надані позивачем послуги з розподілу електричної енергії, які надавалися на підставі умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії б/н від 01.01.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.08.2021 відкрито провадження у справі № 922/3201/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 12.08.2021.

Сторонами копію ухвали від 12.08.2021 отримано, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, згідно з якими на адресу останніх надсилалась поштова кореспонденція (а. с. 99-100).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд даної справи, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 12.08.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 05.01.1998 між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (відповідно до Закону України Про акціонерні товариства 07.06.2018 перейменована у Акціонерне товариство Харківобленерго що є позивачем у даній справі), як енергопостачальною організацією, та Харківським військовим університетом, як споживачем, укладено договір на користування електричною енергією № 2-902 (далі за текстом договір; а. с. 12-17), відповідно до умов якого електропостачальна організація зобов`язується постачати електричну енергію у відповідності до умов договору, а споживач своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором (п. 1 договору).

23.05.2006 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору № 2-902К (а. с. 37), згідно з якою, у зв`язку з реорганізацією споживача, згідно з постановою КМУ № 1430 від 10.09.2003 та наказом Міністра оборони № 406 від 19.11.2003, у Преамбулі договору та у всіх додатках, слова найменування споживача Харківський військовий університет на слова найменування споживача Харківський університет Повітряних Сил (ХУПС).

Також, 09.03.2017 у зв`язку зі зміною назви споживача згідно з наказом Президента № 270/2016 від 24.06.2016 у преамбулі договору та у всіх додатках, слова «найменування споживача» змінено на Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба.

11.06.2017 набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» № 2019-УІІІ, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - НКРЕКП) № 312 від 14.03.2018 затверджено «Правила роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами, (п. 1.1.1 ПРРЕЕ).

З 01.01.2019 відповідно до постанови НКРЕКП № 1446 від 16.11.2018 позивач є оператором системи розподілу (далі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Пунктом 4 постанови № 312 (в редакції, яка діяла на час приєднання до публічного договору приєднання) встановлено, що у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01.12.2018 операторам систем розподілу (далі - ОСР) потрібно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви- приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві- приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Відповідач 16.01.2019 підписання споживачем заяву-приєднання (а. с. 50) до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 на умовах договору про користування електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов.

Оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами (цінами), які встановлюються регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи (ціни) на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 3 додатка № 4, оплата послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг розподіленої електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку на підставі виставленого рахунка споживачу оператором системи.

Згідно з п. 6 додатка № 4 порядок розрахунків до договору, рахунки за послуги з розподілу електричної енергії надаються споживачу оператором системи розподілу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах оператора системи розподілу. У разі неотримання споживачем рахунків оператор системи розподілу направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки за послугу з розподілу електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка споживачем.

За період з січня 2021 року по червень 2021 року позивач надав послуги з розподілу електричної енергії відповідачу у відповідності до умов договору, що підтверджується звітами про покази засобів обліку електричної енергії Відповідача за вказаний період, які складені саме споживачем та підписані уповноваженими особами.

За результатами розрахункового періоду та на підставі звітів, оператором розподілу електричної енергії надані відповідачу рахунки на оплату послуги з розподілу електричної енергії розподіленої в січні 2021 (строк оплати 19.02.2021), лютому 2021 (строк оплати 19.03.2021), березні 2021 (строк оплати 19.04.2021), квітні 2021 (строк оплати 21.05.2021), травні 2021 (строк оплати 22.06.2021),червні 2021 (строк оплати 19.07.2021). Факт отримання даних рахунків відповідачем підтверджується підписами уповноважених представників останнього в книзі реєстрації видачі рахунків за використану електроенергію.

Однак, відповідач несвоєчасно провів розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії протягом січня-червня 2021 року, тобто допустив прострочення виконання власних грошових зобов`язань, у зв`язку з чим, позивач нарахував відповідачу 872,16 грн інфляційних втрат, 997,93 грн 3% річних та 4754,19 грн пені за таке прострочення.

З метою оплати відповідачем інфляційних втрат, 3% річних та пені позивач виставив відповідачу до сплати відповідні рахунки (а. с. 73-76). Однак, зазначені рахунки відповідачем оплачені не були.

Обставини щодо стягнення пені, інфляційних та 3% річних стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7 додатку № 4 передбачено, що у разі порушення строків оплати за розподіл електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, передбачених п. 6 даного порядку, споживач сплачує оператору системи розподілу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, інфляційні, 3% річних від суми боргу, за кожен день прострочення, у тому за день оплати.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за послуги з розподілу електричної енергії протягом січня-червня 2021 підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Зазначене надає позивачу право на нарахування інфляційних та 3% річних за таке прострочення в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних, суд констатує, що його здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 872,16 грн інфляційних втрат та 997,93 грн 3% річних за загальний період прострочення оплати рахунків з 20.02.2021 по 30.06.2021.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7 додатку № 4 передбачено, що у разі порушення строків оплати за розподіл електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, передбачених п. 6 даного порядку, споживач сплачує оператору системи розподілу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, інфляційні, 3% річних від суми боргу, за кожен день прострочення, у тому за день оплати.

За таких обставин, доводи позивача про можливість притягнення відповідача до відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення виконання зобов`язань зі сплати за розподіл електричної енергії протягом січня-червня 2021 є правомірними.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку про його правомірність. Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в даній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 4754,19 грн. за загальний період прострочення оплати рахунків з 20.02.2021 по 30.06.2021.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 77/79; ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149; ; п/р НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк»):

4754,19 грн. - пені;

997,93 грн. 3% річних;

872,16 грн. інфляційних втрат;

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак