РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021Справа № 910/12480/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» (01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 21, офіс 41)
до проАкціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5) стягнення заборгованості у розмірі 294 933 грн. 65 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 294 933 грн. 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором підряду №ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення заборгованості у розмірі 294 933 грн. 65 коп. залишено без руху.

09.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12480/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

02.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження від 02.09.2021 року по справі №910/12480/21 відмовлено.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.08.2021 року була направлена на офіційні електронні адреси Сторін, що підтверджується роздруківками з електронної пошти Господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Сторони мають доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

03.11.2020 року між Акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» (Підрядник) було укладено Договір підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ, за умовами якого підрядник зобов`язується своїми засобами та силами виконати роботи по об`єкту: "Реконструкція ТП-696-10/0,4/6кВ ст. Київ-Товарний м. Київ вул. Федорова, 39" відповідно до умов цього Договору, Кошторису (Додаток № 1) та календарного плану виконання робіт (Додаток № 2). (а.с.8-16)

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник зобов`язаний прийняти та оплатити роботи, виконані підрядником, відповідно до умов цього Договору та кошторису (Додаток № 1).

Згідно з п. 2.1 Договору забезпечення робіт матеріалами та обладнанням, необхідним для виконання робіт, здійснює підрядник, який відповідає за їх збереження, якість і відповідність з робочим проектом, умовам Договору.

Пунктами 2.2 та 2.3 Договору визначено, що якість виконаних підрядником робіт за цим Договором повинна відповідати встановленим нормам та стандартам відповідного виду робіт. Якість використовуваного обладнання та матеріалів при виконанні робіт повинна відповідати діючим нормам і стандартам для даного виду обладнання та матеріалів. Відповідальність за якість обладнання та матеріалів несе підрядник.

Загальна сума договору становить 3 314 610,00 грн., ПДВ 20% - 662 922,00 грн., разом 3 977 532,00 грн. та визначається на підставі Кошторису (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 4.1 Договору розрахунки по Договору здійснюються у безготівковій формі (банківськими переказами) в національній валюті України.

За умовами п. 4.2 Договору розрахунки за виконані підрядником роботи проводяться замовником по факту виконаних робіт на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та отримання замовником рахунку-фактури. Остаточний розрахунок проводиться після підписання Акта введення об`єкта в експлуатацію.

Пунктом 4.3 Договору узгоджено, що строк оплати протягом сорока п`яти банківських днів з дати реєстрації податкової накладної, але не пізніше 20.01.2021.

Відповідно до п. 4.4 Договору підрядник надає замовнику форму КБ-2в, КБ-3 до 25 числа звітного місяця, а документи (накладні, рахунки та інші документи), що підтверджують фактичну вартість використовуваних матеріальних ресурсів - за п`ять робочих днів до надання Акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в. Вартість використовуваних матеріальних ресурсів перевіряються замовником протягом п`яти робочих днів.

Згідно з п. 4.6 Договору оплата за виконані підрядником роботи по даному Договору проводиться замовником при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до пунктів 5.1-5.4 Договору завершення робіт та здача їх замовнику - не пізніше 28.12.2020. Місце виконання робіт: 03038, м. Київ, вул. Федорова, 39. Роботи виконуються у відповідності з робочим проектом, який підрядник отримує протягом трьох робочих днів з дня підписання Договору. Передачу робочого проекту оформлюється актом приймання-передавання робочого проекту. Порядок виконання робіт встановлюється згідно календарного плану виконання робіт (Додаток № 2).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що виконані роботи приймаються шляхом оформлення Акта форми КБ-2в та Довідки КБ-3, які підписуються уповноваженими представниками замовник і підрядника, що є підставою для розрахунків між сторонами.

Підрядник повинен разом з Актом форми КБ-2в та Довідкою КБ-3 надати експлуатаційну документацію (паспорт; посібник з експлуатації; креслення й схеми, в обсязі, необхідному для експлуатації; відомість експлуатаційних документів; тощо) у кількості 2-х комплектів (п. 5.9 Договору).

Відповідно до п. 5.10 Договору по завершенню робіт підрядник передає замовнику виконавчу документацію, в т.ч. робочий проект.

Згідно з п. 5.11 Договору після виконання всього обсягу робіт та передачі всієї документації складається Акт введення об`єкта в експлуатацію. Дата введення в експлуатацію є датою завершення робіт.

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи в розмірі та в строки передбачені Договором.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 10.1 Договору).

Додатками № 1 та № 2 до Договору сторонами узгоджено Кошторис та Календарний план виконання робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 року по справі №910/1580/21 стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Вест" заборгованість у розмірі 3 682 537 грн. 05 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 55 238 грн. 06 коп. (а.с. 17-23)

Листом №27-1/05-21 від 27.05.2021 року Позивач повідомив Відповідача, що в повному обсязі завершено виконання робіт за Договором та надав для підписання довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та Акт приймання виконаних будівельних робіт форми кв-2В на суму 294 933,65 грн., який був отриманий уповноваженою особою Відповідача за вх. №1447 від 27.05.2021 року. (а.с.25)

Претензіями №08-1/07-21 від 08.07.2021 р., №19-1/07-21 від 19.07.2021 р. Позивач вимагав від Відповідача сплатити заборгованість у розмірі 294933 грн. 65 коп. та повторно надіслав довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та Акт приймання виконаних будівельних робіт форми кв-2В на суму 294 933,65 грн., що підтверджується копіями описів вкладення у цінний лист від 08.07.2021 р., 21.07.2021 р., накладних, фіскальних чеків, роздруківками з офіційного веб-сайту Укрпошти. (а.с.26-57)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» перед Позивачем становить 294 933 грн. 65 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначав, що Позивач виконав роботи частково на суму 3682537,05 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 року по справі №910/1580/21. Надіслані довідка та акт виконаних робіт 27.05.2021 р. поза межами дії договору, а також відсутній акт введення об`єкта в експлуатацію.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як унормовано згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року у грудні 2020 року він виконав роботи по об`єкту: "Реконструкція ТП-696-10/0,4/6кВ ст. Київ-Товарний м. Київ вул. Федорова, 39", що підтверджується Актами приймання виконаних робіт №3 за грудень 2020 року від 27.05.2021 року на суму 188 194 грн. 14 коп., №4 за грудень 2020 року від 27.05.2021 року на суму 106 739 грн. 51 коп., Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 27.05.2021 року на суму 294 933 грн. 65 коп. (а.с.36-56)

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що підставою визнання акту виконаних робіт недійсним є доведення обґрунтованості відмови замовника підписати акт, тобто наявність суттєвих недоліків виконаних робіт, на які посилався замовник, відмовляючи в підписанні акту.

Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Отже, договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12 та в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18.

Листом №27-1/05-21 від 27.05.2021 року Позивач повідомив Відповідача, що в повному обсязі завершено виконання робіт за Договором та надав для підписання довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та Акт приймання виконаних будівельних робіт форми кв-2В на суму 294 933,65 грн., який був отриманий уповноваженою особою Відповідача за вх. №1447 від 27.05.2021 року. (а.с.25)

Претензіями №08-1/07-21 від 08.07.2021 р., №19-1/07-21 від 19.07.2021 р. Позивач вимагав від Відповідача сплатити заборгованість у розмірі 294933 грн. 65 коп. та повторно надіслав довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та Акт приймання виконаних будівельних робіт форми кв-2В на суму 294 933,65 грн., що підтверджується копіями описів вкладення у цінний лист від 08.07.2021 р., 21.07.2021 р., накладних, фіскальних чеків, роздруківками з офіційного веб-сайту Укрпошти. (а.с.26-57)

За умовами п. 4.2 Договору розрахунки за виконані підрядником роботи проводяться замовником по факту виконаних робіт на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та отримання замовником рахунку-фактури. Остаточний розрахунок проводиться після підписання Акта введення об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до п. 4.4 Договору підрядник надає замовнику форму КБ-2в, КБ-3 до 25 числа звітного місяця, а документи (накладні, рахунки та інші документи), що підтверджують фактичну вартість використовуваних матеріальних ресурсів - за п`ять робочих днів до надання Акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в. Вартість використовуваних матеріальних ресурсів перевіряються замовником протягом п`яти робочих днів.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що виконані роботи приймаються шляхом оформлення Акта форми КБ-2в та Довідки КБ-3, які підписуються уповноваженими представниками замовник і підрядника, що є підставою для розрахунків між сторонами.

При наявності зауважень або виявленні недоліків при прийманні робіт, що вимагають доробки, складається двосторонній акт, в якому перераховуються недоліки і вказуються строки їх усунення. (п.5.6 Договору)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження підписання Акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» отриманих Актів приймання виконаних робіт №3 за грудень 2020 року, №4 за грудень 2020 року, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 27.05.2021 року на суму 294 933 грн. 65 коп. або виявлення недоліків при прийманні робіт, про що було складено відповідний двосторонній акт відповідно до п.5.6 Договору.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що відповідно до умов Договору підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року, роботи, які визначені в Актах приймання виконаних робіт №3 за грудень 2020 року, №4 за грудень 2020 року на суму 294 933 грн. 65 коп., вважаються виконаними в повному обсязі.

При цьому, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо ненадання акту введення об`єкта в експлуатацію, оскільки вказаний акт складається після завершення всього обсягу робіт та передачі всієї документації відповідно до п. 5.11 Договору, а не за фактично виконані роботи на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт.

Що стосується заперечень Відповідача в частині надсилання довідки та актів виконаних робіт 27.05.2021 р., тобто поза межами дії договору, Суд не приймає до уваги їх з огляду на викладене.

У відповідності до пункту 5.1 Договору завершення робіт та здача їх замовнику - не пізніше 28.12.2020.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 10.1 Договору).

За змістом статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Перелік підстав припинення зобов`язання наведено у статтях 599-601, 604- 609 цього Кодексу.

Стаття 599 ЦК України та стаття 202 ГК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд із належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17 виклала правову позицію, відповідно до якої за приписами ст. ст. 509, 598, 599, 631 ЦКУ закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки, згідно з ст. 599 ЦКУ, ч. 1 ст. 202 ГКУ такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Отже, факт закінчення строку дії двостороннього договору, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього договору і не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. Навіть після закінчення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

За таких обставин, Суд приходить до висновку, що на виконання умов Договору підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року у грудні 2020 року Позивач виконав роботи по об`єкту: "Реконструкція ТП-696-10/0,4/6кВ ст. Київ-Товарний м. Київ вул. Федорова, 39", що підтверджується Актами приймання виконаних робіт №3 за грудень 2020 року від 27.05.2021 року на суму 188 194 грн. 14 коп., №4 за грудень 2020 року від 27.05.2021 року на суму 106 739 грн. 51 коп., Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 27.05.2021 року на суму 294 933 грн. 65 коп., а Відповідач в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, та у порушення умов договору і вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, їх не оплатив.

Таким чином, заборгованість Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» за Договором № підряду № ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11.2020 року становить 294 933 грн. 65 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» в розмірі 294 933 грн. 65 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 294 933 грн. 65 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 294 933 грн. 65 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Позивачем також заявлено про стягнення з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2021 року між Адвокатським бюро "Апонашенко та партнери" (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» (Клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги №0119/2021, за змістом якого Клієнт доручає, а Бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу.

Додатковою угодою №6 від 07.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги №0119/2021 від 19.01.2021 р. Сторони передбачили, що Бюро зобов`язується за замовленням Клієнта представляти інтереси останнього в судах з усіх питань, що стосуються стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованості за Договором підряду №ПЗ/Е-20815/НЮ від 03.11 .2020 р. (за актами виконаних робіт на суму 294 933,65 грн.)

Вартість послуг, що надаються (гонорар) дорівнює 29 (двадцять дев`ять) тисяч гривень, у разі стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Клієнта: у тому числі у разі вирішення питання у позадосудовому порядку (добровільного повернення боргу Клієнту); або яка буде стягнута з Акціонерного товариства «Українська залізниця» за рішенням суду, у тому числі при укладенні мирової угоди та затвердження такої мирової угоди судом; або відмови від позову безпосередньо Клієнтом. (п.2 Додаткової угоди)

У теорії «гонорар успіху» - це договірна форма оплати юридичних послуг (роботи адвоката), яка здійснюється лише у випадку отримання адвокатом певного правового результату передбаченого договором про надання правової допомоги з клієнтом.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вирішено виключну правову проблему щодо можливості віднесення до судових витрат додаткового гонорару, передбаченого договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто, так званого гонорару успіху.

У вказаній постанові висловлено наступну правову позицію: «Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.». При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2. додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.

Отже, «гонорар успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Судом встановлено, що Ліжевський В.А. є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000545 та інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.

Проте, Суд зазначає, що всупереч ст. 126 Господарського процесуального кодексу України Позивачем для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правочину допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху», зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v., заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Отже, заявлена позивачем до стягнення із відповідача на підставі договору про надання правової допомоги сума «гонорару успіху» не є безумовною підставою для відшкодування її в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із відповідача у даній справі гонорару є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заперечення Відповідача проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, доходить висновку про те, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. і саме вказаний розмір суд вважає співрозмірним по відношенню до обсягу фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД-ВЕСТ» (01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 21, офіс 41, Ідентифікаційний код юридичної особи 32583569) заборгованість у розмірі 294 933 (двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп., судовий збір у розмірі 4 424 (чотири тисячі чотириста двадцять чотири) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин