ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/361/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Задернівська Я.Є., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Симакс Груп"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 24 травня 2021 року (повний текст складено 03.06.2021р.)

по справі № 916/361/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арія Строй Град"

до відповідача: Приватного підприємства "Симакс Груп"

про стягнення 950 000 грн., -

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.

час та місце винесення рішення: 24.05.2021р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 15.09.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Арія Строй Град" (позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства (ПП) "Симакс Груп" (відповідач) про стягнення з останнього 950 000,00 грн. заборгованості за договором від 28.01.2020р. №2801 про надання поворотної фінансової допомоги (позики).

Крім того, позивач просив стягнути з Приватного підприємства "Симакс Груп" судові витрати у сумі 61 750 грн., з яких 14 250,00 грн. судового збору та 47 500,00 грн. вартості професійної правничої допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №2801 про надання поворотної фінансової допомоги (позик) від 28.01.2020р. в частині повернення суми позики у розмірі 950 000 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21 (суддя Щавинська Ю.М.) стягнуто з Приватного підприємства "Симакс Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арія Строй Град" заборгованість у сумі 950 000 грн., судовий збір у сумі 14 250 грн., витрати на правову допомогу у сумі 20 000 грн.

У вказаному рішенні Господарський суд Одеської області дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено виконання позивачем своїх зобов`язань за договором з передання позичальнику грошових коштів, водночас, доказів своєчасного повернення позичальником отриманих грошових коштів в повному обсязі матеріали справи не містять. Доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 950 000 грн., відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи.

Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку про зменшення заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47 500,00 грн. до 20 000 грн., виходячи, зокрема з того, що спір у даній справі є спором незначної складності, суперечностей між наявними у справі документами щодо факту передачі грошових коштів та часткового їх повернення, не має; судова практика у справах даної категорії є сталою; великої кількості документів, законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Також суд врахував кваліфікацію представника позивача - Шевцової Т.Р., яка згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва (а.с.60), право на заняття адвокатського діяльністю отримала 04.06.2020р.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Симакс Груп" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. по справі №916/361/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

На думку відповідача рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2021р. по справі №916/361/21 прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на порушення його права на доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи по суті відбувався за відсутності сторони відповідача.

Крім того, апелянт наголошує на відсутності судовому рішенні посилання на докази, згідно з якими було встановлено обставини по справі, а також на неврахування місцевим господарським судом окремих доказів, і відсутністю зазначення мотивів такого неврахування.

Водночас, ПП "Симакс Груп" не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу, встановленим рішенням суду та вказує, що витрати на правову допомогу у сумі 20 000,00 грн. є надмірним, необґрунтованими, документально не підтвердженими.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Симакс Груп" на рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21, розгляд справи призначено на 15 вересня 2021 року.

06.08.2021р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арія Строй Град" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну, в якому позивач, вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та не обґрунтованими, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. по справі №916/361/21 цілком законним, а тому, просить у задоволені апеляційної скарги Приватного підприємства "Симакс Груп" відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, разом зі вказаним відзивом ТОВ "Арія Строй Град" подано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному перегляді справи №916/361/21.

У судове засідання 15.09.2021р. представник відповідача не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою; з огляду на те, що від відповідача до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату та те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Приватного підприємства "Симакс Груп".

При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Водночас, колегія суддів зазначає, що свою правову позицію відповідач виклав в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні 15.09.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2020 між ТОВ "Арія Строй Град" (Позикодавець) та ПП "Симакс Груп" (Позичальник) було укладено договір №2801 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (а.с.9-10) (договір), відповідно до якого Позикодавець надає Позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики), а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

За умовами п. 1.2. договору поворотна фінансова допомога - сума грошових коштів у національній валюті України, передана платнику податку в користування на визначений строк відповідно до цього договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (відповідно до п. 14.1.257 Податкового кодексу України).

Поворотна фінансова допомога має бути повернена Позичальником Позикодавцю в повному обсязі та не є доходом Позичальника (п.1.3. договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається у розмірі 1 269 000 грн.

При цьому, п. 2.2. договору сторони зазначили, що поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Положеннями пункту 2.3. передбачено, що поворотна фінансова допомога надається в безготівковій формі, згідно платіжного доручення, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника.

Згідно з п. 3.1. договору Позичальник зобов`язується повернути позику в строк не більший ніж 12 календарних місяців від дати кожного внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника з особового або іншого рахунку Позикодавця, але не пізніше 11 лютого 2021 року.

Повернення грошових коштів проводиться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця в установі банку (п.3.2. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору встановлено,що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до чинного законодавства України.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повернення поворотної фінансової допомоги (позики) (п.7.1. договору).

Матеріали справи свідчать, що договір підписаний представниками сторін без зауважень. Також на цьому договорі наявна печатка Позичальника.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору, ТОВ "Арія Строй Град" перерахувало на банківські реквізити ПП «Симакс Груп» кошти на загальну суму 1 269 000,00 грн., що вбачається з платіжних доручень, наявних у матеріалах справи, від 30.01.2020р. №864 на суму 769 000,00 грн. (а.с. 11) та від 11.02.2020р. №912 на суму у розмірі 500 000,00 грн. (а.с. 12).

В подальшому платіжним дорученням №939 від 20.02.2020р. позивачем на рахунок відповідача було перераховано ще 136 210,00 грн. із зазначенням в призначенні платежу - "надання зворотної фінансової допомоги згідно договору №2801 від 28.01.2020р".

Жодного заперечення щодо отримання грошових коштів у сумі 136 210,00 грн., які були перераховані позивачем понад обумовленої у договорі суми позики, відповідачем, при розгляді даного спору не заявлено ані в суді першої інстанції, ані при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Тобто загальна сума позики, що була надана позивачем відповідачу, склала 1 405 210 грн.

У матеріалах справи містяться виписки по рахунках ТОВ «Арія Строй Град» (а.с.73-83), відповідно до яких відповідачем здійснено лише часткове повернення суми позики у розмірі 455 210,00 грн., а саме: платежами на суми: 136 210,00 грн., 100 000,00 грн., 195 000,00 грн., 24 000,00 грн.

Доказів повернення суми позики у розмірі 950 000,00 грн. матеріали справи не містять.

Матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогами (а.с.14, 19) про сплату залишку суми позики, які залишились без відповіді та задоволення.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Щодо твердження відповідача про порушення його права на доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи по суті відбувався за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було направлено ухвалу від 22.02.2021р. про відкриття провадження у справі №916/361/21 на адресу Приватного підприємства "Симакс Груп", а саме: вул. Велика Арнаутська, буд 76, оф.1, Одеса, 65045.

Даною ухвалою відповідача було повідомлено про призначення розгляду справи на 22 березня 2021р. та запропоновано у 15-денний строк надати до суду відзив на позовну заяву.

Однак, вказане поштове відправлення не було вручено відповідачу та повернулось до суду Укрпоштою з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою пошти (а.с. 54) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.02.2021р. за штрих-кодовим ідентифікатором 766, що міститься у матеріалах справи.( а.с. 56).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційним зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи (РНОКПП 369788332 ) є: вул. Велика Арнаутська, буд 76, оф.1, Одеса, 65045 .

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пункту 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 16.09.2019р. у справі №904/5452/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного суду вказав, що в разі якщо ухвалу зі справи було надіслано за належною адресою і повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018р. у справі №904/9904/17).

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи та офіційно зареєстрованими.

Таким чином, враховуючи, що копія ухвали ухвалу від 22.02.2021р. про відкриття провадження у справі №916/361/21 повернута із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вказана ухвала місцевого господарського суду вважається врученою відповідачу.

Окремо судова колегія зауважує, що в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання 22.03.2021р., ухвалою суду від 22.03.2021р. підготовче засідання було відкладено на 07.04.2021р. Крім того, судом попередньо судом було визначено дату та час для розгляду справи №916/361/21 по суті, а семе: 12.04.2021р. о 16.30 год.

Вказана ухвала була направлена судом першої інстанції вже на особисту поштову адресу керівника ПП «Симакс Груп» - Курінського М.В., а саме: АДРЕСА_1 .

Однак, вказана ухвала повернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 23.03.2021р. за штрихкодовим ідентифікатором 756, яким на адресу відповідача була направлена копія ухвали суду про відкладення від 22.03.2021р.

Вказане поштове відправлення не було вручено відповідачу, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою пошти від 23.04.2021р. (а.с.111).

У зв`язку з цим, додатково з текстом ухвали суду від 22.03.2021р. керівника ПП «Симакс Груп» - Курінського М.В. було повідомлено телефонограмою, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 68).

Матеріали справи свідчать, що 07.04.2021р. від керівника ПП «Симакс Груп» до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання через захворювання. Судом було визнано неявку відповідача поважною, задоволено клопотання останнього та відкладено підготовче засідання на 21.04.2021р., про що свідчить ухвала Господарського суду Одеської області від 07.04.2021р. про відкладення, яка була відправлена на електрону адресу ПП «Симакс Груп»: (адреса зазначена самим відповідачем у клопотанні про відкладення (а.с.69) та на електрону адресу керівника ПП «Симакс Груп» Курінського М.В.: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92-93).

Отже, Господарським судом Одеської області було враховано інтереси відповідача та відкладено підготовче засідання, задля забезпечення його права на доступ до правосуддя.

Однак, підготовче засідання, яке було призначено на 21.04.2021р., не відбулось у зв`язку з мінуванням будівлі Господарського суду Одеської області. З урахуванням спливу строку підготовчого провадження у справі №916/361/21, суд продовжив його на 30 календарних днів, на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, та призначив наступне підготовче засідання на 12.05.2021р., про що була винесена відповідна ухвала від 21.04.2021р. (а.с.95-96).

Наведену ухвалу місцевий господарський суд направив сторонам на електронні адреси (у т.ч. на 2 електронні адреси відповідача, зазначені вище) (а.с. 97-98).

В судове засідання 12.05.2021р. представник відповідача знов не з`явився. У цьому судовому засіданні суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24.05.2021р., про що ПП «Симакс Груп» було повідомлено ухвалою суду від 12.05.2021р.в порядку ст. 120 ГПК України (а.с. 117-121).

Господарським судом Одеської області знов здійснювалась відправка поштової кореспонденції на вищезазначені електроні адреси відповідача, а також повідомлено особисто керівника Приватного підприємства "Симакс Груп" Курінського М.В. про судове засідання, яке було призначено на 24.05.2021р. о 17:00 год., що підтверджується телефонограмою, яка міститься у матеріалах справи (а.с.119).

У судове засідання 24.05.2021р. Відповідач не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, хоча про розгляд справи був обізнаний.

Таким чином, судом першої інстанції вчинено всі можливі заходи для повідомлення Приватного підприємства "Симакс Груп" про відкриття провадження у справі №916/361/21 та прийняття рішення у даній справі. Отже, відсутність сторони відповідача при розгляді справи по суті та прийняття рішення по даній справі відбувався лише за суб`єктивних причин і не залежала від дій Господарського суду Одеської області.

Апеляційна колегія звертає увагу на те, що загальний строк розгляду місцевим господарським судом справи №916/361/21 з моменту відкриття провадження у справі (22.02.2021р.) і до моменту винесення рішення (24.05.2021р.), склав більше трьох місяців, протягом яких керівник (представник) ПП «Симакс Груп» жодного разу не з`явився на судові засідання, не надав пояснень щодо поважності причин нез`явлення на судові засідання та не подав відзиву на позовну заяву. При цьому, в апеляційній скарзі апелянт не наводить жодної причини щодо неможливості участі у судових засіданнях по даній справі.

За таких обставин, твердження апелянта з приводу того, що судом порушеного його право на доступ до правосуддя є безпідставним.

Щодо тверджень апелянта про відсутність у судовому рішенні посилання на докази, згідно з якими було встановлено обставини по справі, а також на неврахування місцевим господарським судом окремих доказів, і відсутності зазначення мотивів такого неврахування.

Перш за все судова колегія зазначає, що жодного конкретного «окремого доказу», який не був врахований місцевим господарським судом, апелянт не наводить. А тому, суд позбавлений можливості визначить, що саме мав на увазі скаржник у даному твердженні. У зв`язку з цим, апеляційний суд не враховує цю частину доводів відповідача в його апеляційній скарзі.

Щодо доказів, згідно з якими було встановлено обставини по справі.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Арія Строй Град" було надано до позовної заяви наступні документи:

- Договір від 28.01.2020р. №2801 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (а. с. 9-10);

- платіжне доручення від 30.01.2020р. №864 на суму у розмірі 769 000,00 грн., призначення платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №2801 від 28.01.2020р. (а. с. 11),

- платіжне доручення від 11.02.2020р. №912 на суму у розмірі 500 000,00 грн., призначення платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №2801 від 28.01.2020р. (а. с. 12),

- платіжне доручення від 20.02.2020р. №939 на суму у розмірі 136 210,00 грн., призначення платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №2801 від 28.01.2020р. (а. с. 13).

Отримувачем у даних платіжних дорученнях зазначено ПП «Симкас Груп». Вказані платіжні доручення проведені банком, що підтверджується відповідними банківськими відмітками, наявними на цих платіжних дорученнях.

- Крім того, у матеріалах справи наявні виписки по рахунках ТОВ «Арія Строй Град» (а.с.73-83), згідно з якими ПП «Симкас Груп» здійснював повернення позики наступними платежами: 25.03.2020р. повернуто 136 210,00 грн. (а.с. 74), 03.04.2020р. повернуто 100 000,00 грн. (а.с. 76), 13.05.2020р. повернуто 195 000,00 грн. (а.с. 79), 17.07.2020р. повернуто 24 000,00 грн. (а.с. 87).

Сплачуючи відповідні грошові кошти, відповідач у призначенні платежу зазначив: «повернення зворотної фінансової допомоги згідно договору №2801 від 28.01.2020р.».

Судова колегія звертає увагу, що ПП «Симкас Груп» в апеляційній скарзі не наводить будь-якого заперечення щодо отримання спірних коштів, не спростовує перерахування останніх на свої рахунки позивачем, не наполягає на погашенні позики, матеріали справи не містять жодних клопотань відповідача про приєднання додаткових доказів по справі, задля підтвердження чи спростування наявної заборгованості за Договором №2801.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 76 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За нормами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що в розглядуваному випадку обов`язок доведення тверджень, що свідчать про розмір боргу та неправомірність поведінки відповідача покладається на позивача. Разом з тим, суд враховує, що на відповідачі лежить обов`язок спростувати відповідні обставини

Доказами, зазначеними вище, ТОВ "Арія Строй Град" довело надання відповідачу фінансової допомоги (позики) у відповідній сумі та часткове погашення останньої з боку ПП «Симакс Груп». Водночас, ПП «Симакс Груп» не спростовано вказані докази, які свідчать про наявність у нього заборгованості за Договором №2801.

Таким чином, твердження апелянта про відсутність в судовому рішенні посилання на докази, згідно з якими було встановлено обставини по справі, є хибними.

Щодо непогодження ПП "Симакс Груп" із 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з апеляційної скарги відповідача, останній, зазначаючи про надмірність присудженої судом суми у розмірі 20 000,00 грн. в якості витрат на правничу допомогу, посилається на ст.8 Закону України «Про державний бюджет України» та зазначає, що у 2021 році розмір мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі (згідно вказаного Закону) з 1 січня становив 36,11 грн., з 1 грудня - 39,12 грн. Враховуючи, що в процесі розгляду справи відбулось 4 судових засідання незначної тривалості, апелянт вважає 20 000,00 грн. надмірними, необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу останнім надано суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 10.09.2020р. №59 (а.с.26-29), що був укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням (АО) "СІ.ЕЛ.ЕС."

Відповідно до п.1.1 договору розмір гонорару (винагороди) АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» визначається сторонами шляхом укладання додаткових угод до договору.

В подальшому, між АО "СІ.ЕЛ.ЕС." та ТОВ "Арія Строй Град" було укладено декілька додаткових угод щодо надання клієнтом доручення адвокатському об`єднанню на представництво інтересів клієнта в межах звернення та представництва позивача у Господарському суді Одеської області за позовом до ПП "Симакс Груп" щодо стягнення заборгованості за договором №2801 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.01.2020р. у розмірі 950 000 грн.; погодження розміру гонорару АО та відповідального адвоката з виконання вказаного доручення.

Зокрема, пунктом 2 додаткової угоди №2 позивач та АО погодили, що розмір гонорару адвокатського об`єднання по справі складає 5% від ціни заявленого позову.

Таким чином, враховуючи, що ціна позову у справі №916/361/21 дорівнює 950 000,00 грн., сума винагороди Адвоката у суді першої інстанції становить 47 500,00 грн. (950 000,00 грн. * 5%).

Як вбачається з позовної заяви та поданого позивачем 23.04.2021р. клопотання, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 47 500 грн.

21.04.2021 між позивачем та адвокатським об`єднанням було підписано акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (а.с.106), яким сторони підтвердили, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв (отримав) професійну правничу допомогу, вартість якої склала 47 500 грн.

Детальним описом робіт, наявним у матеріалах справи (а.с.105) підтверджується факт надання адвокатським об`єднанням позивачу надання йому правничої допомоги.

Також, у матеріалах справи містяться докази оплати позивачем отриманих послуг АО, а саме: платіжне доручення від 04.02.2021р. №646 (а.с.35)

Враховуючи наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта судова колегія звертає увагу останнього на те, що за змістом статті ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зокрема, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вже зазначалось вище, позивачем та АО погоджено, що розмір гонорару адвокатського об`єднання по справі №916/361/21 є фіксованим (а не погодинним) та складає 5% від ціни заявленого позову.

Вищевказані наявні у матеріалах справи докази щодо надання правничої допомоги позивачу спростовують твердження апелянта стосовно відсутності таких доказів.

З урахуванням наведеного, судова колегія зазначає, що посилання апелянта на ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України» та на погодинний розмір мінімальної заробітної плати у 2021 році є безпідставним.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018р. у справі №910/4881/18.

Як свідчать матеріали справи, ПП «Симкас Груп» жодного заперечення щодо заявленої суми адвокатських витрат або клопотання щодо зменшення визначеного позивачем розміру адвокатського гонорару АО до місцевого господарського суду не надало.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що місцевий господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи сталу судову практику (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, постанова Касаційного господарського суд Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19) та критерії Європейського суд з прав людини(рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), ураховуючи розумність у даному випадку розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, зменшив за власною ініціативою заявлену позивачем суму витрат на правничу допомогу та стягнув з відповідача 20 000,00 грн., що складає менше ніж 2,5% ціни позову.

Підсумовуючи усе вищезазначене, судова колегія зазначає, що доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджуються понесені ТОВ «Арія Строй Град» витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з ПП «Симакс Груп»; обґрунтованість стягнення саме 20 000,00 грн. відповідних витрат викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, а твердження апелянта щодо його незгоди зі стягненням з нього суми правової допомоги є необґрунтованими.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами.

Щодо клопотання ТОВ «Арія Строй Град» про відшкодування останньому витрат на професійну правову допомогу при апеляційному перегляді даної справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вказує позивач, у зв`язку із переглядом судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21, ТОВ «Арія Строй Град» були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Пунктом 2 ч. 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15ц).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Приписами ч.ч. 4 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.201 р. у справі №910/4881/18.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Симакс Груп» не надав клопотання щодо зменшення заявленої представником позивача суми на оплату правничої допомоги адвоката.

Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат та відповідні докази надані представником ТОВ «Арія Строй Град» до суду разом із відзивом на апеляційну скаргу, тобто до моменту винесення постанови, колегія суддів зазначає про дотримання строків подання вказаної заяви, встановлених ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, судова колегія зазначає, що виходячи із вищенаведених приписів чинного законодавства, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №910/8682/18).

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі №910/4201/19).

На підтвердження надання правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020р. у справі №520/9408/18.

З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2020р. між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СІ.ЕЛ.ЕС.» укладено договір №59 про надання професійної правничої (правової) допомоги.

За вказаним договором Адвокатське об`єднання «СІ.ЕЛ.ЕС.» (АО «СІ.ЕЛ.ЕС.») прийняло на себе обов`язки (зобов`язання) з надання професійної правничої допомоги на підставі доручень ТОВ «Арія Строй Град» (Клієнт).

Відповідно до п.1.1 договору зміст конкретного доручення клієнта про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатським об`єднанням та розмір гонорару (винагороди) за його виконання, що підлягає сплаті клієнтом, визначається сторонами на підставі цього договору, зокрема, шляхом укладання додаткових угод до нього.

Згідно з п.16 договору при встановленні розміру гонорару враховується складність справи (доручення), кваліфікація і досвід адвокатів адвокатського об`єднання, які будуть виконувати доручення клієнта у відповідній категорії справи, та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатами час.

Розмір гонорару визначається сторонами в залежності від вказаних в п.16 договору обставин (факторів) при отриманні адвокатським об`єднанням доручення від клієнта на ведення конкретної справи/надання інших видів професійної правничої допомоги та вказується у додатковій угоді до цього договору або в іншій письмовій формі (наприклад, в актах приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги) (п.17 договору).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву долучено:

- Оригінал ордеру серії ОД №581565 від 06.08.2021р. на представництво адвокатом АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» Байдеріним О.А. інтересів ТОВ «Арія Строй Град» в Південно-західному апеляційному господарському суді.

- Належним чином засвідчена копія свідоцтва №2299 про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Байдеріним О.А.

- Належним чином засвідчена копія додаткової угоди №3 від 26.07.2021р. до договору №59 про надання професійної правничої допомоги, згідно з якою сторони домовились, зокрема, про наступне: «Клієнт надає доручення Адвокатському об`єднанню на представництво інтересів Клієнта в межах розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом справи №916/361/21 за апеляційною скаргою ПП «Симакс Груп» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21: доручення з питання підготовки, підписання та подання відзиву на апеляційну скаргу, всіх необхідних процесуальних документів по справі та додатків до них, з правом їх підписання, а також представництва інтересів Клієнта в ході здійснення судочинства в суді апеляційної інстанції, складання та подання всіх необхідних, на думку адвокатів Адвокатського об`єднання, документів, усних та письмових пояснень, збирання доказів, виконання інших (без обмежень) дій, що будуть необхідні для належного та якісного представництва інтересів Клієнта».

У пункті 2 додаткової угоди №3 до договору №59 про надання професійної правничої допомоги, сторони погодили, що розмір гонорару АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» за виконання доручення, зазначеного у пункті 1, складає 5 000,00 грн. та має бути сплачений Клієнтом.

- Належним чином засвідчена копія рахунку АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» від 06.08.2021р. № 18 на загальну суму в розмірі 5 000,00 грн.

- Належним чином засвідчена копія акту приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» до ТОВ «Арія Строй Град», підписаний (складений) сторонами 06.08.2021р. Відповідно до вказаного акту гонорар адвоката за супровід справи №916/361/21 у Південно-західному апеляційному господарському суді складає 5 000,00 грн. Підписанням вказаного акту сторони зазначили, що адвокатом надано, а позивачем прийнято відповідну правову допомогу.

Судова колегія звертає увагу, що платіжного доручення стосовно оплати виставленого адвокатським об`єднанням рахунку на суму 5 000,00 грн. у матеріалах справи не міститься, але діючим законодавством України встановлено, що витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України). Ця позиція відображена також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, де зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, але за умовою підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (п.1 ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу).

Отже, наявність або відсутність у матеріалах справи платіжного доручення (квитанції) щодо сплати адвокатського гонорару не має значення, якщо понесені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Участь адвоката Задернівської Я.Є.- представника АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтверджується протоколом судового засідання від 15.09.2021р.

Завищення суми відповідного стягнення відповідачем не доведено.

Отже, колегія суддів зазначає, що ТОВ «Арія Строй Град» надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000,00 грн., які є пропорційним до предмета спору, враховуючи ціну позову (950 000,00 грн.).

Положеннями статті 128 Господарського процесуального кодексу України іншій стороні надано право заперечувати проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та на сторону, яка заявляє про неспівмірність вказаних витрат, покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Як зазначалось вище, таке заперечення від відповідача не надходило.

З огляду на вказане, врахувавши співмірність ціни позову та розміру наданих позивачем адвокатських послуг, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, відсутність клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу, судова колегія дійшла висновку про задоволення клопотання ТОВ «Арія Строй Град» щодо стягнення з ПП «Симакс Груп» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., пов`язаних з апеляційним переглядом справи №916/361/21, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку, надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, що дає підстави для залишення останнього без змін.

Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. по справі №916/361/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Симакс Груп" - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 207, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Симакс Груп" - без задоволення.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Строй Град» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Симакс Груп" на рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. у справі №916/361/21 задовольнити.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Симакс Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Строй Град» 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду Одеської області на виконання даної постанови видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 17.09.2021р.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська

Враховуючи припинення відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, надіслати копію цієї постанови від 15.09.2021р. у справі №916/361/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи (згідно з наявної в матеріалах справи інформації).