ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/90/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Шишковський Б.Л. адвокат, довіреність №б/н від 21.12.2020;

від відповідача: Сандул В.А. адвокат, довіреність б/н від 15.02.2021 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2021, ухвалене суддею Панна С.П., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 24.06.2021, у справі №904/90/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки", м. Дніпро

про стягнення 473 374,06грн.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 у справі №904/90/21 заяву ТОВ "Бюлер Сервіс" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 695 гривень 00 копійок.

В решті заявлених витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним додатковим рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Одночасно у змісті апеляційної скарги заявлено клопотання про відновлення строку на подання скарги, яке мотивовано отриманням додаткового рішення суду засобами електронного зв"язку після 17 години 24.06.2021, а відтак, за нормами абз.2 п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, воно вважається врученим 25.06.2021, та отриманням цього рішення засобами поштового зв"язку лише 05.07.2021, що підтверджує ксерокопією конверту, в якому надійшло рішення суду.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення; позивачем в даному випадку були надані докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та витрат необхідних для надання професійної правничої допомоги додавалися до Заяви про відшкодування та направлялися Відповідачу.

З урахуванням приписів п. 2 абз. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. А з огляду на положення ст.129 ГПК України такі витрати підлягають стягненню, в даному випадку, з відповідача.

Апелянт наголошує, що зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя" № R (81) 7, де передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Звертає увагу суду, що суд першої інстанції не належним чином встановив і обґрунтував неспівмірність зі справою витрат Позивача на правничу допомогу, а також не встановив фактичних даних, на які Відповідач посилається, аргументуючи необхідність зменшення розміру витрат.

Вважає, що судом першої інстанції не аргументовано в чому саме полягала не співмірність витрат на правничу допомогу, а також не наведено аргументації щодо необґрунтованості вартості робіт адвоката за участь у судових засіданнях, адже таке розраховано на підставі погодинної ставки у розмірі 120 євро за 220 хвилин (3 години 30 хвилин, без урахування засідання 27.04.2021); не наведено належної аргументації чому суд вважає необхідним компенсувати позивачу за рахунок відповідача приблизно 4 години 10 хвилин роботи адвокатів, хоча для виконання завдань пов`язаних з супроводом спору в суді першої інстанції КПМГ фактично витратило 10 годин 40 хвилин часу, з яких тільки участь у засіданнях вимагала 3 години 49 хвилин.

Стверджує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Вважає не релевантним посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини, застосованих до правовідносин у цій справі.

Посилається на те, що стягнення судом витрат на правничу допомогу у розмірі заявленого орієнтовного розміру Позивачем є неправомірним, оскільки Позивач звертаючись, до суду першої інстанції розраховував подати лише позовну заяву, з огляду на факт нездійснення оплати за Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12 травня 2017 року, в той час, як дії відповідача з подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду, тим самим затягуючи розгляд справи, що викликало додаткові часові затрати з боку фахівців КПМГ, в тому числі, щодо пошуку доказів, які б свідчили про невиконання Відповідачем свого обов`язку з оплати за Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12 травня 2017 р.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Потоки", у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, вважає додаткове рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заява позивача про стягнення з відповідача суми витрат па оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі 54 896,50 грн. не підлягає повному задоволенню з огляду на приписи п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, якою передбачено, що інші судові витрати при частковому задоволенні позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В даному випадку позов задоволено частково, відтак і судові витрати не можуть бути покладені у повному обсязі на відповідача.

Звертає увагу суду, що частиною 9 ст.129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Наполягає, що в даному випадку, згідно матеріалів справи, спір між сторонами виник, зокрема, через відступлення позивача від умов Договору поставки №MW-12-05-2017 від 12.05.2017, а саме прострочення поставки Товару, не надання Відповідачу письмового повідомлення про готовність Товару до відвантаження із заводу-виробника і виставлення Відповідачу рахунку на оплату №41 від 22.01.2018 на оплату повної (100%) вартості чотирьох одиниць циклонів, а не на оплату 65% від загальної ціни Договору, як це було визначене умовами підпункту 2.5.2 пункту 2.5 Договору, а також не виставлення Відповідачу рахунку на оплату на інші платежі, як це було передбачено Договором. Отже вважає, що спір, який розглядався в даній справі, виник, зокрема, внаслідок неправильних дій Позивача, що є підставою для покладення на нього частини судових витрат.

Також, з урахуванням поданої заяви про зменшення судових витрат, погоджується із судом першої інстанції, а саме з тим, що відповідно до ч.4 ст. 126 ПІК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та викопаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертає увагу суду, що згідно фактичних обставин справи спір стосується заборгованості за поставку товару, здійсненого за договором поставки №МW-12-05-2017 від 12.05.2017 в межах однієї видаткової накладної №72 від 19.02.2018, що відображено в рішенні суду першої інстанції. Отже, справа містить незначну кількість доказів. Крім того, Відповідач не оспорював факт поставки товару та наявності заборгованості перед Позивачем, а лише стверджував про ненастання строку оплати поставленого товару, оскільки Позивачем не було надано рахунок па оплату, тобто, на думку Відповідача, існувало прострочення з боку кредитора. Відтак, дана справа для кваліфікованих адвокатів, є справою незначної складності, на яку витрачено 10 год. 40 хв., що в сукупності становить трохи більше одного робочого дня, тому обсяг наданих послуг є незначним. В той же час, Позивачем, як доказ витрат на оплату правничої допомоги, надано Завдання №3 до Рамкового договору № 26-АА/2020 про надання послуг від 02 листопада 2020 року до Рамкового договору № 26-АА/2020, змістом якого визначено три Договори, що укладені між Позивачем та Відповідачем, за якими існують спірні відносини, та встановлено гонорар за Завданням у розмірі 93 093,00 гри, (дев`яносто три тисячі дев`яносто три гривні).

Звертає увагу суду, що гонорар у вказаному розмірі відповідно до п.1 Завдання №3 до Рамкового договору № 26-АА/2020 визначений за послуги, які в тому числі включають юридичний супровід в суді апеляційної та касаційної інстанцій. Тобто, гонорар у сумі 93 093,00 гри, був погоджений сторонами за юридичний супровід фахівцями "КГІМГ" трьох спорів за участю Позивача і Відповідача у судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Позивач, в свою чергу, не надавав до суду першої інстанції доказів досягнення домовленості про збільшення вказаної суми гонорару "КПМГ".

Натомість, тільки за супроводження спору в суді першої інстанції у даній справі Позивач заявив до відшкодування суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 54 896,50 грн., що становить 58,96% від загальної суми гонорару.

Зауважує, що частина від вказаної суми гонорару, а саме 32 614,96 гри., вже були заявлені Позивачем до відшкодування у справі №904/78/21, що підтверджується додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Панна С.П.) від 10.06.2021.

Крім того, на момент розгляду та прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції Господарським судом Дніпропетровської області (суддя Фещенко Ю.В.) також розглядалась справа №904/75/21 за позовом Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості за договором №SHRV-23-04-2018 від 23.04.2018 у загальному розмірі 788 207 гри. 98 коп. У позовній заяві у вказаній справі Позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правову допомогу у розмірі еквівалентному 1 200,00 євро.

Виходячи з викладеного, відповідач вважає неспівмірною (непропорційною) розрахунку вартості адвокатських послуг у даній справі у розмірі 54 896,50 грн. у порівнянні із загальним розміром гонорару, що становить 93 093,00 грн., враховуючи наявність ще двох інших спорів, що існують між сторонами, розглядаються судами та були включені Позивачем до Завдання № 3 до Рамкового договору № 26-АА/2020.

Відповідач звертає увагу суду, що із розрахунку співвідношення суми витрат та витраченого часу виходить, що одна година роботи адвоката коштує 4 931,38 грн., з урахуванням ІІДВ, що є явно завищеною вартістю, оскільки більш як у два рази перевищує встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць, який встановлено на рівні: з 1 січня - 2 270 грн., та становить більш як 82% від встановленої Законом місячної мінімальної заробітної плати, як і не відповідає вказана вартість послуг рівню ринкових цін.

Звертає увагу, що у позовній заяві Позивачем заявлено орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу, який складатиме еквівалент 500,00 (п`ятсот) євро, що сплачуватимуться в гривнях згідно офіційного курсу євро до гривні на день виставлення рахунку. При цьому Позивачем не зазначено, що вказана сума витрат не включає ПДВ, а отже можна дійти висновку, що вказана сума є загальною сумою витрат, що включає всі складники витрат, в тому числі ПДВ. До того ж, в деталізації наданих юридичних послуг зазначено, що на підготовку та подачу позовної заяви віл 30.12.2020 у справі № 904/90/21 витрачено 4 години, що еквівалентно 576 Євро, з урахуванням ПДВ, вказане свідчить про очевидність завищення суми витрат на правничу допомогу, так як за результатом складення позовної заяви, станом на 30.12.2020 Позивачу було відомо кількість вже витраченого часу та було відомо, що орієнтовна сума витрат на професійну правову допомогу вже перевищує 500 Євро, крім того, позивач повинен був усвідомлювати та передбачати необхідність участі представника у майбутніх судових засіданнях. Отже, сама тільки сума витрат на складання позову, яка була достеменно відома Позивачу на момент подання позову до суду перевищує заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а загальна сума витрат, заявлена Позивачем до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену ним в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Посилаючись на норму ч. 6 статті 129 ГПК України, наголошує, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат у частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Додатково звертає увагу суду на те, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати, нібито здійснені адвокатами, а саме інші витрати (поштові відправлення, харчування у відрядженні, таксі по місту Києву 22-23 лютого 2021р., тощо) не підтверджені жодними доказами, тому не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021, справу №904/90/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 скаржнику відновлено строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження у справі; судове засідання призначено на 13.09.2021; зупинено дію додаткового рішення на час апеляційного розгляду; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Ухвалою від 25.08.2021 задоволено клопотання апелянта та призначено судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

10.09.2021 розпорядженням в.о. керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/90/21 у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021, справу №904/90/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В. та ухвалою суду від 13.09.2021 справу прийнято до провадження вказаним складом суду.

В судовому засіданні 13.09.2021 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги; представник відповідача заперечив з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 13.09.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

ТОВ "Бюлер Сервіс" (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ "Потоки" (відповідач) про стягнення 473 374,06грн. (що станом на день подання позову еквівалентно 13 669, 40 EUR) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки № MW-12-05-2017 від 12.05.2017 (укладеним між сторонами).

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою суми заборгованості за накладною № 72 від 19.02.2018 на суму 408 602,02грн.

Ухвалою суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

02.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі обґрунтовуючи тим, що 22.05.2017 відповідач сплатив в безготівковій формі на банківський рахунок позивача грошові кошти в сумі 418 584,89грн., з ПДВ, з призначенням платежу "Сплата згідно договору № MW-12-05-2017 від 12.05.201. за циклони, у тому числі ПДВ 69 764,15грн., що підтверджується банківською випискою за 22.05.2017 виданою ПАТ "Мегабанк".

Ухвалою суду від 05.02.2021 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/90/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.02.2021.

22.02.2021 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Також 22.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив що поставлені Позивачем дві одиниці товару згідно із видатковою накладною № 72 від 19 лютого 2018 року були оплачені Відповідачем на умовах попередньої оплати 22 травня 2017, що підтверджується наданою Відповідачем банківською випискою за 22 травня 2017. Рахунок на оплату № 41 від 22 січня 2018, який складений Позивачем на загальну суму 689 324,32 грн. оплачений Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 14 січня 2019. У Відповідача строк (термін) виконання зобов`язання по оплаті на користь Позивача передбачених Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12.05.2017 платежів настає тільки після надання Позивачем рахунків на сплату відповідних платежів. Виникнення обов`язку з оплати не пов`язане з фактом надання/ненадання рахунку позивачем. Позивач не надав рахунки на оплату, а відтак строк виконання зобов`язання для відповідача не настав. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19 зроблено наступний висновок: "Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється на підставі рахунку, однак за змістом статті 692 ЦК України та п.3.1. Договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "з дня отримання товару", а не рахунку".

Ухвалою суду від 23.02.2021 відкладено підготовче засідання по справі на 30.03.2021.

30.03.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання від відповідача про залишення позову без розгляду, яке обґрунтоване тим, що на момент видачі ТОВ БЮЛЕР СЕРВІС довіреності на представника Шишковського Б.Л., він не мав статусу адвоката, оскільки свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю йому було видано пізніше на два тижні ніж довіреність 21.12.2020, тому позовну заяву підписано неуповноваженою особою.

Також 30.03.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в якій останній зазначив, що п.4.1. Договору сторони узгодили, що строк поставки товару становить 4 календарних місяці від дати здійснення першої передплати згідно п.п.2.5.1. та при умові своєчасної оплати наступного платежу згідно п.п.2.5.2. даного Договору. Умовами Договору не передбачено можливості здійснювати поставку товару окремими партіями, а з його змісту можна дійти висновку, що сторони передбачали поставку всієї кількості товару (всіх 10 циклонів), про що свідчать умова п.п.2.5.2. Договору. В той же час, для ТОВ "ПОТОКИ" Договором встановлено зобов`язання на підставі виставленого рахунку оплачувати всю кількість Товару у визначеному сторонами порядку (30% + 65 % + 5% від загальної ціни Договору) та у погоджені сторонами строки, які визначаються вказівкою на події, які неминуче мають настати (виставлення рахунку, отримання письмового повідомлення, отримання Товару), при чому настання вказаних подій залежить від ТОВ "БЮЛЕР СЕРВІС". Крім того, позивачем нараховано пеню в сумі 485,67 євро за період з 20.02.2018р. по 30.12.2020р. всупереч вимогам ч.6 ст.232 ГК України, оскільки строк позовної давності щодо стягнення пені сплинув у серпні 2019р.

В судовому засіданні 30.03.2021 оголошено перерву до 06.04.2021.

Ухвалою суду від 06.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання по справі на 27.04.2021.

27.04.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Також 27.04.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання від позивача про залишення без розгляду клопотання ТОВ ПОТОКИ про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивовано тим, що таке клопотання не стосується предмету спору, подане відповідачем виключно з метою спроби недопущення належного розгляду справи судом.

В задоволенні клопотання відповідача відмовлено протокольною ухвалою від 27.04.2021, оскільки на момент підписання позовної заяви 30.12.2020 у представника позивача було свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою суду від 27.04.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2021.

28.05.2021 до суду від відповідач надійшли додаткові пояснення (щодо спростування пояснень позивача).

У судовому засіданні 27.05.2021 оголошено перерву до 28.05.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 у цій справі позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" заборгованість у розмірі 420 475,04грн., 3 % річних в сумі 35 976,62грн., та судовий збір у розмірі 6 846,77грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

03.06.2021 від ТОВ "Бюлер Сервіс" надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 54 896,50грн.

Ухвалою суду від 03.06.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати (ухвалення додаткового рішення) на 14.06.2021.

09.06.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці та надання часу для отримання заперечень на заяву про відшкодування судових витрат та підготовки власної позиції щодо таких заперечень.

14.06.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що даний спір стосується заборгованості за поставку товару, яка була здійснена позивачем за договором поставки № MW-12-05-2017 від 12.05.17 та заборгованість існує лише за однією видатковою накладною № 72 від 19.02.2018. Відповідач зазначає, що він не оспорював факт поставки товару та наявності заборгованості перед позивачем, а лише стверджував про те, що строк оплати поставленого товару для нього не настав, оскільки позивачем не було надано рахунок на оплату.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкладено судове засідання по справі на 24.06.2021.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 у справі №904/90/21 заяву ТОВ "Бюлер Сервіс" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 695 гривень 00 копійок.

В решті заявлених витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Задовольняючи заяву позивача частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведено частково належними та допустимими доказами понесені витрати, які узгоджуються з розрахунком та актом наданих послуг. В той же час, з урахуванням заявленого клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, оцінивши обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення, в аспекті складності цієї справи, суд дійшов висновку про неприйнятність заявленої до стягнення суми, визнавши справедливою та співрозмірною компенсацію в сумі, заявленій у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, наведеній у позовній заяві 16 695грн, що в еквіваленті дорівнює 500 євро, в задоволенні решти вимог заяви відмовив.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів наголошує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі N 915/237/18, від 24.10.2019 у справі N 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі N 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі N 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2020 між ТОВ "Бюлер Сервіс" (далі - Компанія) та Адвокатським об`єднанням КПМГ Право Україна (далі КПМГ) укладено рамковий договір №26-АА/2020, відповідно до предмету якого КПМГ зобов"язується надати Компанії послуги з податкових та юридичних питань; обсяг послуг по кожному окремому проекту буде узгоджуватись сторонами та закріплюватися в окремому документі. Кожен такий додатковий документ (далі Завдання) підписується сторонами (п,п.1.1, 1.2 рамкового договору).

За п.3.4 рамкового договору КПМГ вважається таким, що надало послуги, передбачені завданням, Запитом або (якщо застосовно) відповідним етапом у повному обсязі, в момент передання Компанії результату послуг. Передачею результату послуг вважається направлення поштовим/кур"єрським відправленням або електронним листом, вручення особисто відповідного результату послуг.

Акт приймання-передачі послуг складається з метою відображення господарських операцій щодо надання послуг в бухгалтерському та податковому обліку.

За п.4.1 рамкового договору вартість послуг КПМГ за цим договором може бути фіксованою та/або визначатися виходячи з фактично витраченого часу та погодинних ставок спеціалістами КПМГ.

При оформленні Завдання вартість послуг визначається в кожному окремому Завданні.

02.11.2020 між ТОВ "Бюлер Сервіс" (далі - Компанія) та Адвокатським об`єднанням КПМГ Право Україна (далі КПМГ) укладено Завдання № 3 до Рамкового договору № 26-АА/2020 про надання послуг.

За умовами Розділу 2 Завдання № 3, результатом Послуг буде підготовка та подання процесуальних документів, а також вчинення інших дій та процедур, передбачених в розділі Послуги, далі Результат послуг.

Відповідно до Розділу 3 Завдання № 3, гонорар КПМГ згідно з цим Завданням складає 93 093,00грн., що є еквівалентом 2 800,00 євро та розраховується з урахуванням погодинної змішаної ставки у розмірі 3 989,70грн., що є еквівалентом 120,00 євро, згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладання цього Завдання, без урахування податку на додану вартість, який буде сплачуватися додатково відповідно до вимог чинного українського законодавства, без урахування накладних витрат, та будь-яких податків, потреба у сплаті яких може виникнути у подальшому.

Згідно п.3.2. Розділу 3 Завдання № 3, у разі зміни офіційного курсу продажу гривні до євро, що встановлюється Національним банком України, з дати підписання цього Завдання до дати виставлення відповідного рахунку(-ів) КПМГ, вищезазначена розрахункова вартість Послуг підлягає коригуванню пропорційно зміні вказаного курсу.

Як свідчить опис з наданих послуг щодо супроводу судового спору № 904/90/21 у суді в рамках виконання Завдання № 3 до Рамкового договору № 26-АА/2020 про надання послуг з ТОВ "Бюлер Сервіс" було витрачено 10 годин 40 хвилин, загальна сума склала 1280 євро, що в еквіваленті складає 42 738,69грн. (згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату подання даної Заяви (33,3896 грн./євро), а саме:

- підготовка та подача позовної заяви від 30.12.2020р. у справі № 904/90/21, 4 год., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 480 євро;

- підготовка та подача відповіді на відзив ТОВ "Потоки" від 22.02.2021р. у справі № 904/90/21, 2 год., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 240 євро;

- підготовка та подача заперечень на заяву ТОВ "Потоки" про залишення позовної заяви ТОВ "Бюлер Сервіс" без розгляду від 27.04.2021р. у справі № 904/90/21, 30 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 60 євро;

- підготовка та подача додаткових пояснень від 27.04.2021р. у справі № 904/90/21, 30 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 60 євро;

- участь у судовому засіданні та представництво інтересів ТОВ "Бюлер Сервіс" під час судового засідання 23.02.2021р. у суді по справі № 904/90/21, 30 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 60 євро;

- участь у судовому засіданні та представництво інтересів ТОВ "Бюлер Сервіс" під час судового засідання 30.03.2021р. у суді по справі № 904/90/21, 20 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 40 євро;

- участь у судовому засіданні та представництво інтересів ТОВ "Бюлер Сервіс" під час судового засідання 27.05.2021р. у суді по справі № 904/90/21, 27 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 54 євро;

- участь у судовому засіданні та представництво інтересів ТОВ "Бюлер Сервіс" під час судового засідання 28.05.2021р. у суді по справі № 904/90/21,1 год. 12 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 144 євро;

- участь у судовому засіданні та представництво інтересів ТОВ "Бюлер Сервіс" під час судового засідання 28.05.2021р. у суді по справі № 904/90/21, 1 год. 11 хв., погодинна ставка 120 євро, сума до сплати 142 євро.

Також, позивач заявив витрати в рамках виконання Завдання № 3 до Рамкового договору № 26-АА/2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги, на суму 3007,56грн., з яких:

- вартість залізничних квитків: Київ Пасажирський - Дніпро Головний від 22.02.2021; Дніпро Головний - Київ Пасажирський від 23.02.2021 на суму 1 192,16грн.;

- добові витрати на відрядження Шишковського Богдана Леонідовича за 22.02.2021, 23.02.2021 на суму 520,00грн.;

- вартість послуг таксі: м.Дніпро, Старомостова площа, 5 - м.Дніпро, вул.Володимира Винниченка, 1 на суму 70,90грн.;

- вартість послуг таксі: м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького,26 - м.Дніпро, Старомостова площа, 5 на суму 71,00грн.;

- інші витрати (поштові відправлення, харчування у відрядженні, таксі по місту Києву 22-23.02.2021р., тощо) на суму 1 153,50грн.

31.05.2021 між сторонами підписаний Акт приймання-передачі послуг на загальну суму 54 895,50грн., з яких 20 % ПДВ у розмірі 9 149,25грн.

На оплату послуг виписані рахунки №UA-21090 від 31.05.2021 на суму 51 286,43 грн (з ПДВ) та на оплату додаткових витрат № UA-21096 від 31.05.2021 на суму 3609,07 (з ПДВ).

Відповідно до платіжних доручень № 800 від 31.05.2021, № 801 від 31.05.2021 позивачем перераховано Адвокатському об`єднанню КПМГ Право Україна оплату гонорару за надання правової допомоги відповідно до Договору № 26-АА/2020 про надання послуг у розмірі 51 286,43грн. та 3 609,07грн.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Кацер Ю.І. Серія КС № 7859/10 від 05.06.2019, посвідчення адвоката України Кацер Ю.І., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Шишковський Б.Л. Серія КВ № 001101 від 21.12.2020, Рамковий Договір № 26-АА/2020 про надання послуг від 27.07.2020, довіреність від 07.12.2020.

14.06.2021 Відповідачем подано суду клопотання про зменшення розміру суми відшкодування витрат на правничу допомогу, яке обґрунтоване тим, що справа для кваліфікованих адвокатів, якими є фахівці Адвокатського об`єднання КПМГ Право Україна, є справою незначної складності. Також адвокатами було витрачено небагато часу на надання юридичних послуг. За договором визначена вартість гонорару в сумі 93 093,00 грн, при цьому за трьома договорами; за одним з них (по судовій справі №904/78/21) вже були стягнені витрати на правничу допомогу в сумі 32 614,96 грн, за іншим у справі №904/75/21, заявлено попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 1200 євро, відтак, заявлена сума витрат на правничу допомогу в цій справі 51 286,42 грн є неспівмірною із сумою гонорару, визначеного позивачем у договорі про надання правничої допомоги, а також неспівмірною із встановленим мінімумом для працездатних осіб і мінімальною заробітною платою.

Колегія суддів констатує, що заяву про відшкодування судових витрат подано позивачем у передбачений ч.8 ст.129 ГПК України строк.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, який відбувся на користь позивача на 96,42%, заява позивача про відшкодування витрат на правничу в сумі 54 896,50 грн. підлягала б задоволенню на суму 52 931,20 грн., решта витрат покладалась би на позивача.

З огляду на викладене, є слушними доводи відповідача, що заява про відшкодування судових витрат, зокрема на правничу допомогу і не підлягала повному задоволенню.

Крім того, є слушними доводи відповідача і висновки суду про недоведеність матеріалами справи інших витрат на суму 1153 грн. (пересування по місту Києву 22-23 лютого, поштові витрати, харчування у відрядженні), внаслідок чого судом обґрунтовано відмовлено у відшкодуванні цих витрат.

Колегія суддів наголошує, що системний аналіз норм статей 632, 903 ЦК України, ст.ст.27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дозволяє зробити наступні висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12, від 12.08.2020 у справі №916/2598/19, від 27.08.2020 у справі №873/2/20, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 та від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19.

Колегія суддів наголошує, що згідно умов Розділу 3 Завдання № 3 до рамкового договору №26-АА/2020, гонорар КПМГ згідно з цим Завданням складає 93 093,00 грн., що є еквівалентом 2 800,00 євро та розраховується з урахуванням погодинної змішаної ставки у розмірі 3 989,70грн., що є еквівалентом 120,00 євро, згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладання цього Завдання, без урахування податку на додану вартість, який буде сплачуватися додатково відповідно до вимог чинного українського законодавства, без урахування накладних витрат, та будь-яких податків, потреба у сплаті яких може виникнути у подальшому.

За умовою розділу "Факти" Завдання №3, воно укладене на представництво КПМГ Компанії позивача за трьома спірними договорами, за якими слід стягнути заборгованість шляхом подання позовів (відповідно, у трьох різних справах).

Таким чином, суд констатує, що в даному випадку неможливо визначити чи сторони погодили фіксовану ставку гонорару адвокату (в сумі 93 093 грн за трьома спірними договорами поставки, відповідно у трьох справах), чи погодинну оплату (в розмірі 3989,70 грн, що еквіваленто 120 євро за годину). При цьому їх одночасне застосування є взаємовиключним.

Відповідачем обґрунтовано наголошено, що з урахуванням визначення вартості гонорару адвоката Завданням №3 за трьома договорами поставки, та з огляду на те, що по судовій справі №904/78/21 вже були стягнені витрати на правничу допомогу в сумі 32 614,96 грн, а за іншою у справі №904/75/21, заявлено попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 1200 євро, заявлена сума витрат на правничу допомогу у цій справі (904/90/21) 51 286,42 грн є неспівмірною (і завищеною) із сумою гонорару, визначеного позивачем у договорі про надання правничої допомоги.

Також є слушними доводи клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу і відзиву на апеляційну скаргу, що спір у цій справі не є складним (договір є типовим, а нарахування здійснене за однією накладною) і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль (тобто договір є типовим, а нарахування здійснене за однією накладною). Доказів того, що результат вирішення справи міг вплинути на репутацію сторони або така справа викликала публічний інтерес матеріали дійсної справи не містять.

За приписами частин 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Нормами ч.6 ст.129 ГПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що при поданні позовної заяви позивачем було зазначено про укладання з Адвокатським об`єднанням "КПМГ Право України" Завдання № 3 до Рамкового договору про надання правової допомоги № 26-АА/2020 від 02.11.2020, відповідно до якого орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу складатиме еквівалент 500 євро, що сплачуватимуться в гривнях згідно офіційного курсу євро до гривні на день виставлення рахунку. В той час, як кінцева сума витрат на правничу допомогу більше, ніж в три рази перевищує вказаний розрахунок.

При цьому є слушними доводи відповідача про те, що в деталізації наданих юридичних послуг зазначено, що на підготовку та подачу позовної заяви віл 30.12.2020 у справі № 904/90/21 витрачено 4 години, що еквівалентно 576 Євро, з урахуванням ПДВ, тому вказане свідчить про очевидність завищення суми витрат на правничу допомогу, так як за результатом складення позовної заяви, станом на 30.12.2020 Позивачу було відомо кількість вже витраченого часу та було відомо, що орієнтовна сума витрат на професійну правову допомогу вже перевищує 500 Євро, крім того, позивач повинен був усвідомлювати та передбачати необхідність участі представника у майбутніх судових засіданнях. Отже, сама тільки сума витрат на складання позову, яка була достеменно відома Позивачу на момент подання позову до суду перевищує заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а загальна сума витрат, заявлена Позивачем до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену ним в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

При цьому, заявами по суті справи за приписами ст.161 ГПК України є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, позивач мав передбачити складання принаймні двох заяв по суті справи (позову та відповіді на відзив).

Позивачем не доведено суду, що на час складання попереднього розрахунку він не міг передбачити такі витрати.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог ч.4 ст.126, ч.5, 6 ст.129 ГПК України, суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення судових витрат, значного перевищення фактичних витрат на правничу допомогу розміру заявленому у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, дійшов правомірного висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 16 695,00грн., що є еквівалентом 500 євро, заявлену у попередньому розрахунку, а в решті вимог відмовив.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не належним чином встановив і обґрунтував неспівмірність зі справою витрат Позивача на правничу допомогу, а також не встановив фактичних даних, на які Відповідач посилається, аргументуючи необхідність зменшення розміру витрат, відхиляються, оскільки спростовані матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що стягнення судом витрат на правничу допомогу у розмірі заявленого орієнтовного розміру Позивачем є неправомірним, оскільки Позивач звертаючись, до суду першої інстанції розраховував подати лише позовну заяву, з огляду на факт нездійснення оплати за Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12 травня 2017 року, в той час, як дії відповідача з подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду, тим самим затягуючи розгляд справи, що викликало додаткові часові затрати з боку фахівців КПМГ, в тому числі, щодо пошуку доказів, які б свідчили про невиконання Відповідачем свого обов`язку з оплати за Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12 травня 2017 р., відхиляються колегією суддів, оскільки заявником (позивачем) не доведено, що на час складання попереднього розрахунку він не міг передбачити такі витрати.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідач визнавав факт заборгованості, втім, був не згодний зі строком настання зобов"язань з оплати, позиції обох сторін були незмінні під час всього розгляду справи, вказаним спростовуються доводи апелянта про необхідність пошуку нових доказів, які б свідчили про невиконання Відповідачем свого обов`язку з оплати за Договором поставки № MW-12-05-2017 від 12 травня 2017 р.

Решта доводів апеляційної скарги, не спростовує законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному додатковому рішенні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване дрішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, та те, що судові витрати, зокрема судовий збір, при оскарженні судового акту, постановленого/ухваленого за наслідками розгляду розподілу судових витрат не сплачуються, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 у справі №904/90/21 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 у справі №904/90/21 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюлер Сервіс" за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.09.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна