УХВАЛА

м. Київ

17.09.2021Справа № 910/8663/15-г
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. розглянувши матеріали скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції(м. Київ) Гучеха О.Я.

у справі №910/8663/15-г

за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до Державного підприємства «Вугілля України»

про стягнення 48538012,71 грн,

Представники: без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення 48538012,71 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання в частині повного та своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за умовами Договору про відкриття кредитної лінії №81/11 від 22.07.2011 року. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути на свою користь 42296301,38 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом та 6241711,33 грн - заборгованості по пені за прострочення сплати процентів.

Рішенням Господарського суду міста Києва, у складі судді ОСОБА_1, від 27.05.2015 позов задоволено в повному обсязі.

22.06.2015 Господарським судом міста Києва на виконання зазначеного рішення від 27.05.2015 Господарського суду міста Києва, видано наказ.

16.09.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» надійшла скарга про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні №63174717.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи у зв`язку звільнення ОСОБА_1 з посади судді, матеріали скарги було передано для розгляду судді Спичаку О.М.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її без розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, де визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотань та заперечень до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За змістом п. 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії заяви з доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи.

При дослідженні доданих до скарги на бездіяльність державного виконавця, судом було встановлено, що стягувачем надано лише докази її надсилання на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), проте відсутні докази надсилання такої скарги боржнику- Державному підприємству «Вугілля України», що в свою чергу, є порушенням вимог ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 170, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції(м. Київ) Гучеха О.Я. у справі №910/8663/15-г за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення 48538012,71 грн повернути заявнику без розгляду.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Суддя О.М. Спичак