СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. Справа № 5023/3220/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В., суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (вх.№2292 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №5023/3220/11 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Хотенцем П.В., повний текст ухвали складено та підписано 29.06.2021)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ,

до Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни, м.Харків,

про стягнення 1 881 801,23 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у задоволенні заяви (вх.№ 13920 від 14.06.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 5023/3220/11 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що строк пред`явлення наказу суду у цій справі закінчився 15.05.2013 та судом не приймалась ухвала про поновлення строку для його пред`явлення до виконання. З огляду на встановлені у цій справі обставини щодо спливу строку для пред`явлення наказу господарського суду до виконання, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №5023/3220/11 та ухвалити нове судове рішення, яким замінити вибулого стягувача - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на його правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" у справі № 5023/3220/11 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ФОП Маслової Ольги Миколаївни про стягнення за кредитним договором №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ.

Скарга обґрунтована тим, що 31.08.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" було укладено договір №2302/К/3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Дельта Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", а ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №34632809 наказ №5023/3220/11, виданий 30.05.2012 Господарським судом Харківської області було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» саме 23.01.2020. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Відтак, на думку апелянта, він має всі законні підстави заміни на нового стягувача в судовому порядку, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання ще не минув та продовжує існувати до 23.01.2023.

До апеляційної скарги апелянтом надано постанову державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №34632809 від 23.01.2020.

20.08.2021 до суду від Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9658), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №5023/3220/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідно до ст.52 ГПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу, на що звернув увагу Касаційний господарський суд Верховного Суду у своїй постанові від 11.03.2021 у справі №910/2954/17. Зазначає, що строк пред`явлення наказу суду у цій справі закінчився 15.05.2013, а судом не приймалась ухвала про поновлення строку для його пред`явлення до виконання. ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" подав заяву про заміну сторони у справі лише 14.06.2021, тобто вже після спливу строку пред`явлення наказу у цій справі до виконання. З інформації, яка розміщена на Єдиному порталі державних послуг «Дія» вбачається, що виконавчі провадження з виконання рішення суду у цій справі є завершеним. З огляду на те, що строк для пред`явлення наказу господарського суду до виконання сплив, а сам виконавчий документ «оригінал наказу №5023/3220/11, виданий 30.05.2020» з 10.12.2012 є таким, що не підлягає виконанню, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

06.09.2021 до суду від апелянта надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу (вх.№10305).

Щодо надання апелянтом до апеляційної скарги нового доказу, а саме постанови державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №34632809 від 23.01.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 1 ст.119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що скаржником не обґрунтовано неможливості подання даного доказу до суду першої інстанції і останній не просить його поновити, колегія суддів вважає, що у долученні нового доказу слід відмовити.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в квітні 2011 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни заборгованості за договором кредиту №1/МСМБКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в розмірі 1 881 801,23 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.07.2011 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - заборгованість в розмірі 1 881 801,23 грн, 18 818,02 грн витрат з оплати державного мита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19.07.2011 Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2012 рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2011 у справі №5023/3220/11 скасовано; прийнято нове рішення, яким провадження у справі в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитом по договору №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в сумі 170 475,11 дол. США, що дорівнює 1 357 783,11 грн припинено; стягнуто з фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість по договору №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в сумі 172 428,88 грн, з яких: заборгованість за процентами в сумі 15 963,83 дол. США, що дорівнює 127 147,12 грн; заборгованість по комісії за управління кредитною лінією в сумі 26 581,20 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1 330,07 дол. США, що дорівнює 10 593,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 857,74 дол. США, що дорівнює 6831,64 грн; пеня за несвоєчасне погашення комісії за управління кредитною лінією в сумі 1 275,31 грн; 1 723,73 грн державного мита за подання позову та 21,62 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в іншій частині у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовлено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни 17 094,28 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

30.05.2012 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду видано відповідні накази зі строком пред`явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до 15.05.2013.

07.12.2012 до суду від позивача надійшла заява про видачу дублікату наказу у справі №5023/3220/11 у зв`язку з втратою оригіналу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.12.2012 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про видачу дублікату наказу. Видано дублікат наказу від 30.05.2012.

01.12.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось до Господарського суду з заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником (вх.№28084).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2020 заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони її правонаступником (вх.№28084) повернуто заявнику без розгляду.

14.06.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" подано до суду заяву (вх.№13920) про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі № 5023/3220/11.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" посилається на те, що 31.08.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" було укладено договір про відступлення прав вимоги №2302ЛС/3, відповідно до якого ПАТ "Дельта Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", а ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ, заборгованість за яким була предметом спору у цій справі.

23.06.2021 Господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані ч.1 ст.52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16).

Вирішуючи питання процесуального правонаступництва, суд зобов`язаний керуватися доказами, які беззаперечно підтверджують факт настання матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та відносно конкретного учасника у відносинах, щодо яких виник спір (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 908/2168/19).

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. При цьому, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, нормами ст.517 ЦК України визначено обов`язок передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення.

Скаржник в обґрунтування заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником посилається на те, що 31.08.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" було укладено договір про відступлення прав вимоги №2302ЛС/3, за яким ПАТ "Дельта Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", а ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту№ 1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2020 відбувся аукціон щодо продажу активів ПАТ «Дельта Банк» - лот GL16N718759, до складу якого увійшли права вимоги та інші майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, фізичними особами та дебіторська заборгованість в кількості 373 актива. Майнові права на земельну ділянку площею 7,1566 га (реєстраційний №10) для будівництва готельнокотеджного комплексу, канатно-тросових витягів та гірськолижної траси кад.номер :22:001:0123 за адресою: Івано-Франківська обл., м.Яремче, с.Поляниця (309041). Частина активів обтяжена на користь третьої особи. Право власності банку на земельну ділянку кад.номер :22:001:0123 припинено згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ціна продажу лоту складає 30 613 581,97 грн.

Відповідно до протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b від 16.07.2020 переможцем аукціону є ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

31.08.2020 між ПАТ "Дельта Банк", банком, та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги №2302ЛС/3, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п.2 договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 2 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при дійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними говорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників тощо. Розмір заборгованості за основними договорами, права вимоги за якими переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 2 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи права, які можуть виникнути у майбутньому на підставі основних договорів, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно умов основних договорів. Сторони підтверджують, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п.4 договору права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b, сформованого 16.07.2020, переможцем яких визнаний новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті новим кредитором за лотом, як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону), АТ «Дельта Банк», складає 30 613 581,97 грн.

Згідно з п.5 договору наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше п`яти днів із дати укладення цього договору.

10.08.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" перерахувало АТ «Дельта Банк» 30 613 581,97 грн за придбання активів згідно з протоколом аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b від 16.07.2020, лот GL16N718759, що підтверджується платіжним дорученням №148 від 10.08.2020.

Як вбачається з витягів з додатків №1, 2 до договору ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" було передано права вимоги, зокрема і за договором кредиту № 1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008, позичальником в якому є ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" підтверджено право переходу до нього прав вимоги, зокрема за договором кредиту № 1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008, позичальником в якому є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви, послався на те, що строк пред`явлення наказу суду у цій справі закінчився 15.05.2013, судом не приймалась ухвала про поновлення строку для його пред`явлення до виконання, в зв`язку з чим подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Як вже зазначалось, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2012 рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2011 у справі №5023/3220/11 було скасовано та прийнято нове рішення, яким, зокрема стягнуто з ФОП Маслової Ольги Миколаївни на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по договору №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в сумі 172 428,88 грн, 1723,73 грн державного мита за подання позову та 21,62 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

30.05.2012 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду видано відповідний наказ зі строком пред`явлення до виконання до 15.05.2013.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на момент видачі наказу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на момент видачі наказу) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

07.12.2012 до суду від позивача надійшла заява про видачу дублікату наказу у справі №5023/3220/11 у зв`язку з втратою оригіналу наказу від 30.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.12.2012 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про видачу дублікату наказу.

Відповідачем до матеріалів справи було надано інформацію, яка розміщена на Єдиному порталі державних послуг «Дія», зі змісту якої вбачається, що:

-наказ Господарського суду Харківської області у справі №5023/3220/11 було пред`явлено до виконавчої служби 13.08.2012 та на його підставі було відкрито виконавче провадження №34632809. 23.01.2020 Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавче провадження було завершене/повернуто без виконання.

-дублікат наказу Господарського суду Харківської області у справі №5023/3220/11 було пред`явлено до виконавчої служби 10.09.2014 та на його підставі було відкрито виконавче провадження №44703052. 23.01.2020 Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавче провадження було завершене/повернуто без виконання.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою ст.18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 червня 2004 року у справі "Півень проти України" вказано, що право на судовий розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (параграф 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 зазначено, що неможливість для заявника отримати результат виконання рішення суду, винесеного на його або її користь, складає втручання у право на мирне володіння майном, яке викладене у першому параграфі статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №34632809 наказ №5023/3220/11, виданий 30.05.2012 Господарським судом Харківської області було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 23.01.2020.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З огляду на викладене заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України). Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73).

У постанові від 3 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 зазначеної вище постанови питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису.

Стаття 52 ГПК України визначає певний перелік підстав для здійснення процесуального правонаступництва, а саме: у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Враховуючи наявність інформації, яка розміщена на Єдиному порталі державних послуг «Дія», зі змісту якої вбачається, що наказ Господарського суду Харківської області від 30.05.2012 у справі №5023/3220/11 та дублікат наказу від 30.05.2012 були пред`явлені до виконавчої служби та на їх підставі були відкриті виконавчі провадження №34632809 та №44703052 (відповідно), а 23.01.2020 Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавчі провадження були завершені/повернуті без виконання, в матеріалах справи відсутні докази виконання рішення суду, наведені обставини є свідченням того, що виконавчі документи були повернуті виконавчою службою саме на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Місцевим господарським судом не надано оцінку, з урахуванням положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», що строк пред`явлення наказу до виконання переривався, тому може бути повторно пред`явлений до виконання.

Обґрунтовуючи свою заяву про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» посилається на те, що набувши право вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги №2302/Н/3 від 31.08.2020, товариство позбавлене можливості пред`явлення наказу до виконавчої служби без заміни сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, не надав оцінки наведеній представником відповідача інформації щодо завершення/повернення без виконання виконавчого провадження 23.01.2020, не врахував позиції Європейського суду, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, та визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження, та прийняв неправомірне рішення.

З огляду на зазначене, враховуючи, що на підставі договору право вимоги до ФОП Маслової О.М., що належало ПАТ «Дельта Банк», перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони її правонаступником з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію викладену Касаційним господарським судом Верховного Суду у постанові від 11.03.2021 у справі №910/2954/17, з огляду на те, що обставини, викладені в наведеній постанові не є релевантними до обставин даної справи, оскільки у справі №910/2954/17 виконавче провадження з примусового виконання судового рішення не було відкрито, відповідно строк пред`явлення наказу не переривався, як у справі №5023/3220/11.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст.77 ГПК України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим ухвала Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №5023/3220/11 підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №5023/3220/11 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі № 5023/3220/11 (вх.№ 13920 від 14.06.2021) задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133, м.Київ, вул.Коновальця (Щорса), буд.36-Б, ) на його правонаступника Товариство з обмеженої відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, м.Київ, вул.Олексія Терьохіна, буд.8А, офіс 111, ) у справі №5023/3220/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до Фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни про стягнення заборгованості за кредитним договором №№1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.09.2021.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова

Суддя О.В. Шевель