РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021Справа № 910/8707/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва

до Фізичної особи-підприємця Павленка Віктора Леонідовича

про стягнення 11 492,00 грн та визнання дій зі здійснення авторського та технічного нагляду неналежними,

Представники сторін:

від позивача: Оксютенко Г.О.,

від відповідача: Онученко Д.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва до Фізичної особи-підприємця Павленка Віктора Леонідовича про стягнення 11 492,00 грн та визнання дій зі здійснення авторського та технічного нагляду неналежними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завищено витрати на здійснення авторського нагляду, що встановлено в Аудиторському звіті від 28.04.2021 № 070-5-13/8.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 № 910/8707/21 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.06.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 03.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8707/21, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи № 910/8707/21 призначено на 27.07.2021.

23.07.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.07.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 27.07.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи відмовити через необґрунтованість.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задовольнити, відкласти судове засідання на 06.09.2021.

02.09.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

03.09.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.

В судове засідання 06.09.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання представника позивача задовольнити, поновити пропущений строк для подання доказів, докази долучити до матеріалів справи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву, поновити строк для подання відзиву та долучити відзив на позов до матеріалів справи

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 06.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем Павленком Віктором Леонідовичем (Виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва (Замовник) укладено договір № 101 на здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторський нагляд) (надалі також - договір №101), згідно з п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення консультативних послуг з будівництва (авторський нагляд), затверджених наказом №192 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2017 (зі змінами, внесеними наказом від 29.12.2017 № 350) у рамках нормативів в по об`єкту: «Термомодернізація будівлі КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва: вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж). Опалення», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10 (надалі - Послуги), в порядку, та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору №101 загальна вартість наданих послуг за цим Договором за згодою сторін складає 3 000,00 грн без ПДВ.

Оплата послуг проводиться шляхом перерахування коштів Замовником безпосередньо на рахунок Виконавця після підписання акту здачі - прийняття наданих послуг на проймі п`яти банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року. (п. 8.5 договору №101)

На виконання умов вказаного договору №101 сторонами складено та підписано у двосторонньому порядку Акт № 101/1 приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2019 на суму 3 000,00 грн.

17.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем Павленком Віктором Леонідовичем (Виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва (Замовник) укладено договір № 102 на здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторський нагляд) (надалі також - договір №102), згідно з п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення консультативних послуг з будівництва (авторський нагляд), затверджених наказом №192 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2017 (зі змінами, внесеними наказом від 29.12.2017 № 350) у рамках нормативів по об`єкту: «Термомодернізація будівлі КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва: вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж). Головний корпус. Водопостачання та каналізація», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10 (надалі - Послуги), в порядку, та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору №102 загальна вартість наданих послуг за цим Договором за згодою сторін складає 2 122,00 грн без ПДВ.

Оплата послуг проводиться шляхом перерахування коштів Замовником безпосеред ньо на рахунок Виконавця після підписання акту здачі - прийняття наданих послуг на проймі п`яти банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року. (п. 8.5 договору №102)

На виконання умов вказаного договору №102 сторонами складено та підписано у двосторонньому порядку Акт № 1/102 приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2019 на суму 2 122,00 грн.

17.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем Павленком Віктором Леонідовичем (Виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва (Замовник) укладено договір № 104 на здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторський нагляд) (надалі також - договір №104), згідно з п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення консультативних послуг з будівництва (авторський нагляд), затверджених наказом №192 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2017 (зі змінами, внесеними наказом від 29.12.2017 № 350) у рамках нормативів по об`єкту: «Термомодернізація будівлі КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва: вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж). Внутрішнє електропостачання», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10 (надалі - Послуги), в порядку, та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору №104 загальна вартість наданих послуг за цим Договором за згодою сторін складає 3 000,00 грн без ПДВ.

Оплата послуг проводиться шляхом перерахування коштів Замовником безпосеред ньо на рахунок Виконавця після підписання акту здачі - прийняття наданих послуг на проймі п`яти банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року. (п. 8.5 договору №104)

На виконання умов вказаного договору №104 сторонами складено та підписано у двосторонньому порядку Акт № 104/1 приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2019 на суму 3 000,00 грн.

17.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем Павленком Віктором Леонідовичем (Виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва (Замовник) укладено договір № 105 на здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторський нагляд) (надалі також - договір №105), згідно з п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення консультативних послуг з будівництва (авторський нагляд), затверджених наказом №192 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2017 (зі змінами, внесеними наказом від 29.12.2017 № 350) у рамках нормативів по об`єкту: «Термомодернізація будівлі КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва: вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж). Опалення, вентиляція і кондиціонування.», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10 (надалі - Послуги), в порядку, та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору №105 загальна вартість наданих послуг за цим Договором за згодою сторін складає 3 370,25 грн без ПДВ.

Оплата послуг проводиться шляхом перерахування коштів Замовником безпосередньо на рахунок Виконавця після підписання акту здачі - прийняття наданих послуг на проймі п`яти банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року. (п. 8.5 договору №105)

На виконання умов вказаного договору №105 сторонами складено та підписано у двосторонньому порядку Акт № 1/105 приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2019 на суму 3 370,25 грн.

Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 12.01.2021 по 22.02.2021 проведено плановий аудит діяльності комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва як служби замовника щодо дотриманні актів законодавства, планів, процедур, контрактів під час виконання робіт з капітального ремонту (термомодернізація) будівлі комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр»

Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т. ч. капітальний ремонт інженерних мереж: головний корпус. Водопостачання та каналізація; внутрішнє електропостачання; опалення) у 2018-2021 роках, за наслідками чого складено відповідний Аудиторський звіт № 070-5-13/8 від 28.04.2021.

У вказаному Аудиторському звіті вказано, зокрема, що в ході аудиту встановлені порушення допущені учасниками будівництва при визначенні вартості робіт по об`єкту: «Термомодернізація (реконструкція) будівлі комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж: головний корпус. Водопостачання та каналізація; внутрішнє електропостачання; опалення), внаслідок чого завдано втрат бюджету м. Києва на суму 3 644,153 тис. грн. або 31,68 % від загальної вартості перевірених робіт та неефективно використано - 59,143 тис. грн або 0,5 %, зокрема: ФОП Павленко В.Л. завищено витрати на здійснення авторського нагляду в сумі 8,122 тис. гри або 100%, в тому числі:

- 2,122 тис. грн - по об`єкту «Капітальний ремонт (термомодернізація) будівлі комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центру, Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т. ч. капітальний ремонт інженерних мереж: головний корпус. Водопостачання та каналізація)»;

- 3,000 тис. грн - по об`єкту «Капітальний ремонт (термомодернізація) будівлі комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т. ч. капітальний ремонт інженерних мереж. Внутрішнє електропостачання)»;

- 3,000 тис. грн - по об`єкту «Капітальний ремонт (термомодернізація) будівлі комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т. ч. капітальний ремонт Інженерних мереж. Опалення)».

Посилаючись на вказані висновки Аудиторського звіту № 070-5-13/8 від 28.04.2021, позивач зазначає, що відповідач належно не забезпечив здійснення авторського нагляду, оскільки не здійснював забезпечення ведення журналів авторського нагляду, при цьому, як встановлено підрядними організаціями здійснені роботи, які не передбачені проектом, а тому відповідач зобов`язаний був повідомити відповідача, що не вжив заходів відповідно до законодавства. Отже, відповідачем здійснено неналежні дії з проведення авторського нагляду.

У зв`язку з наведеним позивачем заявлено відповідно позовну вимогу про визнання дій відповідача щодо здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторського нагляду) на об`єкті будівництва: «Термомодернізація будівлі комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж: головний корпус. Водопостачання та каналізація; Внутрішнє електропостачання; Опалення. Вентиляція і кондиціонування)», неналежними, а також, відповідно до п. 5.2 договорів №101, №102, №104, №105, позивачем нараховано та заявлено до стягнення кошти у загальному розмірі 11 492,00 грн, що становить суму, яка отримана за договорами виконавцем.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що замовник прийняв роботи виконавця та претензій щодо якості наданих послуг не пред`явив; позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності усіх елементів складу господарського правопорушення; виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами

За приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено вище, за умовами укладених між сторонами договорів №101, №102, №104, №105 відповідач як виконавець прийняв на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення консультативних послуг з будівництва (авторський нагляд), затверджених наказом №192 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2017 (зі змінами, внесеними наказом від 29.12.2017 № 350) у рамках нормативів по об`єкту: «Термомодернізація будівлі КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва: вул. Симиренка, 10».

Відповідно до змісту вказаних договорів, належне виконання відповідачем договірних зобов`язань підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг, які, відповідно до п.п. 2.2.4 п. 2.2 договорів №101, №102, №104, №105, замовник зобов`язується підписати тільки після контролю за їх достовірністю.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було виконано свої зобов`язання за договорами №101, №102, №104, №105 належним чином, в повному обсязі та у встановлений термін, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2019 № 101/1, № 1/102, № 104/1, № 1/105, підписаними керівником позивача без заперечень та зауважень щодо їх якості, про що зазначено у самих актах, а саме: «У Замовника претензій щодо якості наданих робіт (послуг) немає».

Отже, вказані акти є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують здійснення господарської операції щодо фактичного надання відповідачем послуг за договорами №101, №102, №104, №105 належної якості.

Суд звертає увагу, що мотивована відмова від підписання актів здачі-приймання наданих послуг в порядку п. 4.2 договорів з боку позивача в матеріалах справи також відсутня.

Сторонами підтверджується, що вартість наданих послуг повністю оплачена Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, подані учасниками справи, суд дійшов висновку, що умови договорів №101, №102, №104, №105 сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.08.2019 у справі № 910/13407/18 та від 22.10.2019 у справі № 922/59/19.

Однак, позивач просить суд визнати дії відповідача щодо здійснення консультативних послуг з питань будівництва (авторського нагляду) на об`єкті будівництва: «Термомодернізація будівлі комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва, по вул. Симиренка, 10 (в т.ч. капітальний ремонт інженерних мереж: головний корпус. Водопостачання та каналізація; Внутрішнє електропостачання; Опалення. Вентиляція і кондиціонування)», не належними.

Стосовно вказаної позовної вимоги суд вважає за необхідне зазначити, що право на звернення до господарського суду в установленому порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згідно із цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Отже, зрештою ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

Вимогу про визнання дій відповідача щодо здійснення авторського нагляду неналежними позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договорами №101, №102, №104, №105, посилаючись на висновки Аудиторського звіту № 070-5-13/8 від 28.04.2021 Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Слід зазначити, що вимога про визнання неналежними дій суб`єкта договірних відносин по своїй суті є вимогою про встановлення обставин та надання їм правової оцінки як неналежного виконання зобов`язання учасником господарської діяльності.

Таким чином, звертаючись до суду з указаною вимогою про визнання дій неналежними щодо здійснення авторського нагляду на об`єкті будівництва за договорами №101, №102, №104, №105, позивач фактично просить встановити певні обставини, які, за його твердженнями, мали місце у минулому, та надати їм правову оцінку, а саме, неналежне відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами.

Однак, законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання неналежними дій суб`єкта цивільних правовідносин щодо виконання договору, адже задоволення відповідної вимоги не здатне призвести до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів. Тому, встановлення певних обставин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

В контексті цього спору, за яким остаточною метою звернення позивача до суду є саме захист майнового права щодо фактичного повернення грошових коштів за послуги, надані, на думку позивача, неналежно, суд доходить висновку, що вказаний позивачем спосіб захисту шляхом визнання дій відповідача щодо здійснення авторського нагляду неналежними у такому вигляді не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі задоволення відповідної вимоги, не може бути виконаний у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Як зазначалося вище, порушення цивільного права чи цивільного інтересу хоча і підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неналежними дій щодо здійснення авторського нагляду на об`єкті будівництва за договорами №101, №102, №104, №105, оскільки така вимога не може бути самостійним предметом спору і відповідно способом захисту та підлягає встановленню при розгляді позовної вимоги про стягнення заборгованості, яка також заявлена позивачем у цьому позові.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 11 492,00 грн у зв`язку з неналежним здійсненням консультативних послуг з питань будівництва (авторського нагляду) на об`єкті будівництва, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у якості доказу неналежної якості наданих послуг за вказаними вище договорами №101, №102, №104, №105 позивач посилається на Аудиторський звіт № 070-5-13/8 від 28.04.2021 Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Однак, з огляду на Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради № 151/151 від 18.09.2014 (в редакції на час проведення перевірки), суд не може визнати такий звіт належним та допустимим доказом, в розумінні статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження неякісного виконання договірних зобов`язань по авторському нагляду на заявлену суму 11 492,00 грн, оскільки встановлені у звіті факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суд зазначає, що акт ревізії - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, у тому числі змінювати, припиняти частково або повністю зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними первинними документами (актами виконаних робіт).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 в справі № 21-237а13.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договорів №101, №102, №104, №105, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі надання відповідних послуг та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договорами та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договорами №101, №102, №104, №105.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 в справі № 922/2310/17.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що належних та достатніх доказів, які б підтверджували обставини неналежного здійснення авторського нагляду за договорами №101, №102, №104, №105, що встановлені у вказаному Аудиторському звіті № 070-5-13/8 від 28.04.2021, позивачем до суду подано не було. При цьому, наданий позивачем висновок експерта № 04/08-21 за результатами проведення судово-економічної експертизи в рамках досудового розслідування № 0000259 таким доказом не являється, оскільки лише підтверджує документально встановлений у вказаному Аудиторському звіті № 070-5-13/8 від 28.04.2021 факт бюджетних втрат.

Поряд з викладеним суд звертає увагу, що відповідно до змісту позовних вимог позивач посилається на п. 5.2 договорів №101, №102, №104, №105, який передбачає, що в разі притягнення Замовника до відповідальності контролюючими або наглядовими органами унаслідок неякісного виконання договірних зобов`язань по здійсненню технічного нагляду, Виконавець несе відповідальність в розмірі, що не перевищує суми отриманої за звітний період Виконавцем за цим Договором.

Однак у даному випадку посилання позивача на п. 5.2 договорів №101, №102, №104, №105 як правову підставу стягнення з відповідача сплаченої за послуги суми коштів суд відхиляє та не застосовує, оскільки, по-перше, наданий Аудиторський звіт № 070-5-13/8 від 28.04.2021 не є доказом притягнення замовника до відповідальності контролюючими або наглядовими органами, оскільки Департамент є органом внутрішнього аудиту та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів (п. 1.7 Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради № 151/151 від 18.09.2014 (в редакції на час проведення перевірки), а звіт є лише документом, у якому надана оцінка діяльності підприємства, та, по-друге, вказана умова договорів не позбавляє позивача обов`язку довести перед судом відповідними доказами неналежне виконання договірних умов відповідачем. Натомість, наданого позивачем аудиторського звіту, за наявності підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, для такого висновку суду не достатньо.

Більше того, у вказаному звіті не йдеться жодним чином про порушення відповідачем зобов`язань за договором № 105 від 17.12.2019, за яким позивач просить стягнути у цьому позові 3 700,00 грн.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем вимог договорів №101, №102, №104, №105, відсутні підстави для стягнення з відповідача сум, які позивач вважає сплаченими понад міру на підставі підпункту 5.2 договорів, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20.09.2021.

Суддя Т. Ю. Трофименко