СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа № 922/904/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Радіонова О.О.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача Мовчан М.В., посвідчення №1796 (самопредставництво);

відповідача Шабовта О.В., довіреність №б/н від 05.04.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №2120Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/904/21 (суддя Новікова Н.А., повний текст рішення підписано 17.06.2021)

за позовом Харківської міської ради, м.Харків

до Приватного акціонерного товариства Харківський жировий комбінат, м.Харків

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1.182.129,92 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Харківський жировий комбінат, в якому просить стягнути з останнього безпідставно збережені кошти за безпідставне користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати у сумі 1.182.129,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 01.04.2020 по 30.06.2020, в порушення вимог ст.ст. 125-126 ЗК України, використовує земельну ділянку площею 10,6702 га по просп. Ново-Баварському, 120 у м.Харкові, яка є частиною земельної ділянки :12:015:0011 площею 11,4010 га, без виникнення в останнього права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки без державної реєстрації, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка залишається в комунальній власності, відповідач, зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою. Таким чином на підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України, на думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав чи міг би одержати від цього майна, а тому відповідачем порушені права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.06.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, Харківська міська рада, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги Харківської міською ради задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального права, а також не застосував практику Верховного Суду, сформовану при розгляді аналогічних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- в даному випадку земельна ділянка, за фактичне користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, є сформованим об`єктом цивільних прав протягом всього періоду, зазначеного в позові, що підтверджується витягом з Держземкадастру №НВ-019 від 05.08.2019;

- всі розрахунки, коефіцієнти та їх значення були здійсненні міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки;

- суд першої інстанції помилково визначив необхідність застосування відсотку строку оренди у розмірі 60% у спірних кондикційних бездоговірних правовідносинах, що не має законного обґрунтування.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради і призначено її до розгляду на 17.08.2021. Сторонам по справі надано строк для подачі письмові пояснень, заперечень, відзивів на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України).

03.08.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ПрАТ Харківський жировий комбінат надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.9187), в якому відповідач просить рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/904/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначає, що Харківською міською радою не надано доказів існування протягом заявленого у позові періоду: 01.04.2020 по 30.06.2020 земельної ділянки площею 10,672 га по просп. Ново-Баварському, 120 в м.Харкові як об`єкта цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України. Земельна ділянка площею 10,672 га не має ні визначених меж, ні кадастрового номеру, інформація щодо неї не внесена до Державного земельного кадастру.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Зубченко І.В., Радіонова О.О., в зв`язку з відпустками суддів Барбашової С.В. та Пушай В.І.

Для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів справи в судовому засіданні оголошувалась перерва що відображено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021.

В ході судового засідання представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення Господарського суду Харківської області залишити в силі.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області встановлені наступні обставини:

- 14.12.1994 АТЗТ Харківський жировий комбінат отримало в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 11,4010 га по просп. Ілліча, 120 у м.Харкові для експлуатації виробничих будівель та споруд обслуговування під`їзної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту строком до 14.12.2019 на підставі відповідного рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради;

- 25.09.2001 між Харківською міською радою та АТЗТ Харківський жировий комбінат укладено договір на право тимчасового користування землею від №2539;

- з 05.03.2014 нежитлові будівлі літ. А-4, Б/1 -1, В-1, В/1 -1, Г-1, Д-1, Е-2, Е/1-1, Ж-1, Ж/1-1 3-2, И/1-1, И-2, К-2, К/1-1, М-1, Н-2, 0-2, П-3, П/1-1, Р-2, Р/1-1, С/1-1, Т/1-1, Т-2, У-1, Ф/1-1, Х-1, Х/1-1, 4-1, 4/1-1, Я/1-1, Д/1-1, 3/1-1 по просп. Ново-Баварському (колишня назва - просп. Ілліча), 120 зареєстровані за ПАТ Харківський жировий комбінат (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №210019783 від 25.05.2020);

- земельна ділянка площею 11,4010 га по просп. Ново-Баварському (колишня назва - просп. Ілліча), 120 у м.Харкові (кадастровий номер :12:015:0011) знаходилась у комунальній власності. Категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11.04.2008 (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 05.08.2019).

- 07.02.2020 актом приймання-передачі від №51/20 земельна ділянка (кадастровий номер :12:015:0011) передана до запасу міста Харкова, в зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору №2539 (інше речове право припинено 24.02.2020);

- 22.04.2020 на підставі рішення Харківської міської ради від №2094/20 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,4010 га кадастровий номер :12:015:0011 на:

земельну ділянку №1 площею 10,2160 га,

земельну ділянку № 2 площею 1,1850 га

для експлуатації виробничих будівель транспорту, обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту по просп. Ново-Баварському, 120 у м.Харкові.

- 24.02.2020 право тимчасового користування ПрАТ Харківський жировий комбінат земельною ділянкою площею 11,4010 га по просп. Ново-Баварському, 120 у м.Харкові (кадастровий номер :12:015:0011) припинено (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно);

- станом на 16.06.2020 ПрАТ Харківський жировий комбінат сплачено земельного податку за 2020 рік за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11.4010 га у сумі 946.497,01 грн (лист ГУ ДПС у Харківській області №13154/9/20-40-56-04-15 від 24.06.2020);

- 18.08.2020 Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження на місцевості земельної ділянки по просп. Ново-Баварському, 120 у м. Харкові, за результатами якого складено відповідний акт та встановлено, що на раніше сформованій земельній ділянці площею 11,4010 га (кадастровий номер :12:015:0011) розташовані нежитлові будівлі право власності на які зареєстровано за ПАТ Харківський жировий комбінат та ОСОБА_1 .

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

За твердженням позивача, підприємство відповідача в період з 01.04.2020 по 30.06.2020 використовувало земельну ділянку комунальної форми власності по просп.Ново-Баварському, 120 у м.Харкові (кадастровий номер :12:015:0011) та всупереч положенням ст.206 ЗК України не сплачувало за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати в сумі 1.182.129,92 грн, що стало підставою для звернення до господарського суду із відповідним позовом.

В своєму позові позивач зазначає, що загальна площа об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, право власності на яке зареєстровано за землекористувачами складає:

26.102,9 кв.м. (ПрАТ Харківський жировий комбінат) + 1787,6 кв.м. (Василенко О.М.) = 27.890,5 кв.м.

При цьому, для встановлення долі земельної ділянки, що використовується відповідачем, позивач застосував наступну пропорцію:

114.010 кв.м. (S земельної ділянки) х 26.102,9 кв.м. (ПрАТ Харківський жировий комбінат) / 27 890,5 кв.м. (загальна Б ) = 106.702,70 кв.м.

Тож, ПрАТ Харківський жировий комбінат використовувало 93,6% земельної ділянки площею 11,401 га у м. Харкові (106.702,70 кв.м. х 100% /114.010 кв.м. = 93%).

Позивачем здійснено розрахунок коштів за використання спірної земельної ділянки площею 11,4010 га відповідачем та ОСОБА_1 у розмірі орендної плати за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 в сумі - 1.667.445,21 грн з урахуванням зазначених нормативно-правових актів та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку, з яких ПрАТ Харківський жировий комбінат зберіг кошти - у сумі 1.560.728,72 грн.

Водночас, в межах періоду позовних вимог Харківської міської ради ПрАТ Харківський жировий комбінат сплачено 378.598,80 грн земельного податку, у зв`язку з чим розмір безпідставно збережених ПрАТ Харківський жировий комбінат коштів за використання земельної ділянки площею 11,4010 га складає 1.182.129,92 грн.

Господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що позивачем не доведено того, що земельна ділянка площею 10,67027 га знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :12:015:0011, а також доказів того, що вказана земельна ділянка площею 10,67027 га була сформована як об`єкт цивільних прав протягом спірного періоду, враховуючи безпідставність та необґрунтованість застосування позивачем пропорційного підходу для визначення площі земельної ділянки, яку використовує відповідач та розміру безпідставно збережених ним коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати у розмірі 1.182.129,92 грн на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, площею 10,6702 га кадастровий номер :12:015:0011 по просп. Ново-Баварському, 120, у період з 01.04.2020 по 30.06.2020.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини 1 ст.1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як вбачається з матеріалів справи, з 05.03.2014 за ПАТ Харківський жировий комбінат по просп. Ново-Баварському (колишня назва - просп. Ілліча), 120 зареєстровані нежитлові будівлі літ. А-4, Б/1 -1, В-1, В/1 -1, Г-1, Д-1, Е-2, Е/1-1, Ж-1, Ж/1-1 3-2, И/1-1, И-2, К-2, К/1-1, М-1, Н-2, 0-2, П-3, П/1-1, Р-2, Р/1-1, С/1-1, Т/1-1, Т-2, У-1, Ф/1-1, Х-1, Х/1-1, 4-1, 4/1-1, Я/1-1, Д/1-1, 3/1-1.

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 11,4010 га по просп. Ново-Баварському,120 у м.Харкові (кадастровий номер :12:015:0011), за користування якою відповідачем протягом 01.01.2020-31.05.2020 сплачено земельного податку за 2020 рік у сумі 946.497,01 грн.

В той же час, звертаючись до господарського суду із даною позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача 1.182.129,92 грн за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, площею 10,6702 га кадастровий номер :12:015:0011 по просп. Ново-Баварському, 120, у період з 01.04.2020 по 30.06.2020.

Колегія суддів зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування плати за користування такою.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України),

У силу приписів статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Частиною 1 ст.79 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст.3 Закону України Про оренду землі об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11,4010 га по просп. Ново-Баварському, 120, у період з 01.04.2020 по 30.06.2020, перебувала у користуванні відповідача без реєстрації відповідного речового права, що також підтверджується наявним у матеріалах справи актом обстеженням та визнається відповідачем.

Проте позивачем не надано до суду доказів існування протягом заявленого у позові періоду: з 01.04.2020 по 30.06.2020 земельної ділянки саме площею 10,6702 га кадастровий номер :12:015:0011 по просп. Ново-Баварському, 120 - як об`єкту цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України, що виключає можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, чинним законодавством не передбачено визначення площі земельної ділянок згідно актів обстеження, які в якості доказів додані позивачем, як і не передбачено застосування пропорційного підходу для визначення площі земельної ділянки, яка перебуває у використанні відповідача.

Ні акт обстеження, ні розрахунок площі земельної ділянки наданий позивачем, не може вважатись належними та допустимим доказом на підтвердження розміру площі земельної ділянки, яку використовує відповідач та безпосередньо обставини щодо її фактичного використання відповідачем.

Як вже зазначалось, 25.09.2001 між позивачем та відповідачем укладено договір №2539 на право тимчасового користування земельною ділянкою площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 .

Проте, 19.01.2006 між відповідачем та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, за яким підприємством відповідача було відчужено нежитлову будівлю (літ. «С-2»), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та розташована на земельній ділянці площею 1,185 га.

Отже, з урахуванням умов договору купівлі-продажу та зважаючи на вимоги ст. 377 Цивільного кодексу України, та ст. 120 Земельного кодексу України, до ОСОБА_1 перейшло право користування земельною ділянкою площею 1,185 га, в той час як в користуванні ПАТ «Харківській жировий комбінат» залишилась земельна ділянка площею 10,216 га (11,4010 1,185).

Окремо слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується, звернення відповідача до Харківської міської ради із пропозицією розірвати договір №2539 на право тимчасового користування земельною ділянкою площею 11,4010 га та укласти договір оренди земельної ділянки площею 10,216 га (копії листів №107 від 02.02.2006, №1302 від 25.12.2006 з відміткою позивача про їх отримання), що свідчить, в свою чергу, про обізнаність позивача щодо факту зменшення площі земельної ділянки, яка залишилась у користуванні відповідача.

Проте, Харківська міська рада заявила позовну вимогу про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою іншої площі 10,6702 га, яка не підтверджується жодними доказами та розрахована у спосіб, не передбачений законодавством.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №922/1646/20. Однак, в даному випадку колегія суддів не може взяти їх до уваги з огляду на відмінність підстав подання позову, правового обґрунтування та фактичних обставин. Так, у зазначеній справі №922/1646/20 розглядалось питання про стягнення коштів з співвласників нерухомого майна: у зв`язку зі знаходженням будівель у спільній сумісній власності, їх неподільністю, з відповідачів стягувалася плата розрахована пропорційно часткам співвласників у справі власності на нерухомість.

Водночас, в справі, що розглядається відповідач та фізична особа ОСОБА_1 не є співвласниками нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, позивач з використанням пропорційності розраховує площу земельної ділянки відповідача, а не розмір плати.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо не доведеності існування земельної ділянки площею 10,6702 га протягом спірного періоду як об`єкту цивільних прав.

Щодо розміру неотриманої орендної плати, колегія суддів апеляційної інстанції з цього приводу зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 ст.21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 14 Податкового кодексу України.

В той же час, матеріалами справи не містять інформацію, щодо проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки площею 10,6702 га, що, як наслідок, виключає можливість розрахунку орендної оплати.

Таким чином, з огляду на зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що твердження позивача про існування протягом спірного періоду з 01.04.2020 по 30.06.2020 земельної ділянки площею 10,6702 га кадастровий номер :12:015:0011 по просп. Ново-Баварському, 120 як об`єкту цивільних прав, не відповідає дійсності, а тому, відповідач не міг безпідставно зберегти кошти у вигляді орендної плати за землю, якої не існувало як об`єкта цивільних прав. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правильність здійсненого Харківською міською радою розрахунку розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/904/21 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/904/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.09.2021

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.О. Радіонова