ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/6481/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: Тимофієв Є.Л.;

від відповідача: Левченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "38 відділ інженерно-технічних частин" (м.Кам`янське, Дніпропетровська область)

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Жовті Води, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за договором про охорону об`єктів Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підрозділом ВВО ДП "38 ВІТЧ" № 1034/17 від 23.12.2019 у загальному розмірі 7 262 532 грн. 17 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "38 відділ інженерно-технічних частин" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) заборгованість за договором про охорону об`єктів Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підрозділом ВВО ДП "38 ВІТЧ" № 1034/17 від 23.12.2019 у загальному розмірі 7 262 532 грн. 17 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 6 935 980 грн. 68 коп. - основний борг;

- 185 276 грн. 20 коп. - пеня;

- 104 220 грн. 05 коп. - інфляційні втрати;

- 37 055 грн. 24 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про охорону об`єктів Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підрозділом ВВО ДП "38 ВІТЧ" №1034/17 від 23.12.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані у квітні 2021 року послуги охорони, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 6 935 980 грн. 68 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 4.5. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 11.05.2021 по 14.07.2021 в сумі 185 276 грн. 20 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з травня по червень 2021 року у сумі 104 220 грн. 05 коп., а також 3% річних за період прострочення з 11.05.2021 по 14.07.2021 у сумі 37 055 грн. 24 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 108 937 грн. 98 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 04.08.2021.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 37992/21 від 03.08.2021), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- оплата згідно з умовами договору здійснюється до 10-го числа місяця, що слідує після звітного. В термін до 5-го числа місяця, що слідує наступним за звітним, оформляється акт виконаних робіт. Отже, відповідач не погоджується з визначеними позивачем періодами прострочення та, відповідно, нарахованими сумами пені, інфляційних втрат та 3 % річних;

- згідно з відомостями актів здачі-приймання робіт, які долучені до позовної заяви, вбачаються наступні періоди та нарахування: за актом здачі-приймання робіт № 252 від 05.05.2021 на суму 6 935 980 грн. 68 коп., де передбачена оплата до 10.06.2021, розрахунок пені за період з 11.06.2021 по 14.07.2021 складає суму у розмірі 105 464 грн. 91 коп.; розрахунок 3% річних за вказаним актом за період з 11.06.2021 по 14.07.2021 складає суму у розмірі 21 092 грн. 98 коп. та розрахунок інфляційних втрат за період з 11.06.2021 по 14.07.2021 (червень 2021 року) складає суму у розмірі 69 498 грн. 52 коп.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 38230/21 від 04.08.2021), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на зайнятість його представника в іншому судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 38268/21 від 04.08.2021), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- пунктом 4.3. договору встановлено, що оплата щомісячної суми договору здійснюється до 10-го числа місяця, що слідує після звітного. В термін до 5-го числа місяця, що слідує наступним за звітним, оформляється акт виконаних робіт. Послуги надавалися у квітні 2021 року, що підтверджено відповідним актом, підписаним сторонами та долученим до позовної заяви. Акт904/5436/21 про послуги в квітні підписано наступного місяця (05.05.2021), відповідно, звітним місяцем є квітень 2021 року;

- з огляду на умови договору, відповідач повинен здійснити оплату за послуги, які надані у квітні 2021 року до 10.05.2021. Прострочка оплати починається з 11.05.2021, саме з цієї дати позивачем був здійснений розрахунок заборгованості;

- контррозрахунок відповідача в частині нарахування пені, 3% річних та суми інфляційних втрат здійснений на місяць пізніше: за послуги, надані в квітні, - контррозрахунок відповідач здійснив з 11.06.2021. Такий контррозрахунок є арифметично неправильним та не відповідає фактичним обставинам справи.

У підготовче засідання 04.08.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Судом також відзначено, що позивачем подана відповідь на відзив на позовну заяву лише 04.08.2021, у зв`язку з чим строк на подання заперечень на вказану відповідь на відзив не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 04.08.2021 підготовче засідання було відкладено на 01.09.2021.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 42040/21 від 30.08.2021), в якій він просив суд закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті, у зв`язку з тим, що всі процесуальні документи та докази позивачем подані, а відповідачем, станом на 30.08.2021, не надіслано позивачу заперечення на відповідь на відзив. Крім того, у вказаній заяві позивач просить суд провести підготовче засідання 01.09.2021 без участі представника позивача.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 42450/21 від 31.08.2021), в якому він просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що підприємство відповідача знаходиться у тимчасовому простої з підстав відсутності фінансових ресурсів та не має можливості забезпечення участі представника відповідача у підготовчому засіданні 01.09.2021.

Від відповідача надійшла заява про зменшення розміру пені (вх. суду № 42460/21 від 31.08.2021), в якій він просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, посилаючись на таке:

- взаємне неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором не створило жодних негативних наслідків як для сторін, так і для третіх осіб. За таких обставин, розмір заявленої до стягнення неустойки є таким, що не відповідає наслідкам неналежного виконання ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" своїх договірних зобов`язань;

- неналежне виконання ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" своїх договірних зобов`язань спричинене не з вини відповідача, а з незалежних від нього підстав. Відсутність коштів прямо пов`язана з невиконанням своїх договірних зобов`язань ДП "НАЕК "Енергоатом", який є єдиними покупцем продукції ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" уранового оксидного концентрату у 2020-2021 роках згідно з умовами договору №82-020-08-19-01169 на поставку уранового оксидного концентрату від 22. 11.2019;

- з урахуванням систематичних порушень графікуплатежів з боку ДП "НАЕК "Енергоатом", підприємство відповідача було фактично виведено у тимчасовий простій, систематичне перенесення строків виплати заробітної плати працівникам підприємства. Також, у зв`язку з недофінансуванням, ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" систематично отримувало попередження про відключення електроенергії та газопостачання.

- стягнення з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заявленої суми неустойки в розмірі 185 276 грн. 20 коп. фактично призведе до неплатоспроможності підприємства. Сума, заявлена до стягнення, є досить великою, і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності підприємства. Запровадження заходів примусового стягнення вищезазначеної суми, яка для ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" є дуже суттєвою, призведе до тривалого блокування рахунків підприємства, що, у свою чергу стане причиною затримки виплати заробітної плати, сплати податків та інших обов`язкових платежів, неможливості сплати комунальних платежів, закупки виробничо-господарської продукції та зупинення виробництва, а також - до неможливості виконання підприємством своїх договірних зобов`язань та, у свою чергу, накладання штрафних санкцій. Арешт рахунків підприємства унеможливить розрахунки за енергоносії, що, в свою чергу потягне припинення енергопостачання підрозділів підприємства, які в цьому випадку можуть загрожувати екологічній безпеці міста Жовті Води, через специфіку своєї діяльності;

- Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" є єдиним в Україні підприємством, що здійснює видобуток уранових руд, їх переробку та виробництво закису-окису урану, з якого виготовляється ядерне паливо для атомних станцій України.

- на підприємстві працює 5 тисяч робітників (звіт із праці за І квартал 2021 року). Основні виробничі об`єкти розташовані в Дніпропетровській та Кіровоградській областях. Вищевказане призведе до подальшої збитковості ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", згортання його програм виробництва та розвитку, соціальних програм, а в подальшому - можливої зупинки виробництва і банкрутства підприємства.

- ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" є містоутворюючим підприємством для міста Жовті Води, смт. Смоліне Кіровоградської області та забезпечує роботою мешканців м.Кропивницький та м. Мала Виска, зупинка підприємства призведе до зростання соціальної напруги в зазначених регіонах;

- ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015.

У підготовче засідання 01.09.2021 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому судом враховано заяву позивача про проведення підготовчого засідання 01.09.2021 без участі його представника та наявність клопотання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

В той же час, суд не вбачав підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на таке:

- як вбачається з поданого відповідачем 31.08.2021 клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач обізнаний про день, час та місце даного судового засідання;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- в даному випадку неявка представника відповідача у судове засіданні є повторною (представник позивача не з`явився також у судове засідання 04.08.2021).

Більше того, у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

У підготовчому засіданні 01.09.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 01.09.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2021.

У судове засідання 20.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 20.09.2021 всіма учасниками справи була висловлена правова позиція з приводу позовних вимог у даній справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 20.09.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених сумах.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 23.12.2019 між Державним підприємством "38 відділ інженерно-технічних частин" (далі - виконавець, позивач) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - замовник, відповідач) укладено договір про охорону об`єктів Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підрозділом ВВО ДП "38 ВІТЧ" №1034/17 (далі - договір, а.с.12-17), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати послуги з охорони об`єктів Державного підприємства Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" протягом 2020-2022 років у відповідності до вимог Законів України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю послуги з охорони об`єктів на умовах договору (пункт 2.1. договору).

Згідно з пунктом 2.2. договору останній укладений на виконання вимог законодавчих та нормативно-правових актів, зазначених у пункті 2.1. договору, а також, на виконання чинного законодавства України у сфері забезпечення охорони об`єктів державних підприємств та господарських товариств сфери управління Міненерговугілля України.

У пункті 11.1. договору сторони визначили, що договір укладається терміном до 31.12.2022 та вступає в силу з 01.01.2020. Строк дії договору може бути змінений за згодою сторін, шляхом підписання сторонами додаткової угоди, або іншого завчасного письмового узгодження шляхом направлення відповідних листів та отримання позитивної відповіді сторони.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У пункті 3.1. договору визначено, що замовник передає, а виконавець приймає під охорону об`єкти замовника, зазначені у розділах 8, 10 Акту МВК та Дислокації об`єктів ДП "Схід ГЗК", погодженої з виконавцем і затвердженої замовником (додаток № 1 до договору), а виконавець здійснює нагляд (періодичний контроль) за об`єктами замовника, зазначених в Дислокації об`єктів ДП "Схід ГЗК", які знаходяться під наглядом (періодичним контролем), погодженої з виконавцем і затвердженої замовником (додаток № 3 до договору).

У розділі 4 договору сторонами були визначені умови щодо вартості наданих охоронних послуг, порядку підведення результатів наданих охоронних послуг та їх оплати, зокрема:

- сума договору визначається затвердженим кошторисом витрат на охорону об`єктів ДП "Схід ГЗК" силами особового складу ВВО ДП "38 ВІТЧ" на рік (додаток № 2 до договору), який є невід`ємною частиною дійсного договору;

- розмір щомісячної плати з охорони об`єктів Жовтоводського промислового майданчика ДП "Схід ГЗК" на дату укладання договору становить 2 542 522 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ - 423 753 грн. 75 коп. та складає на рік 30 510 270 грн. 00 коп.;

- розмір щомісячної плати з охорони об`єктів Смолінської шахти ДП "Схід ГЗК" на дату укладання договору становить 1 352 6222 грн. 30 коп., у тому числі ПДВ - 225 437 грн. 05 коп. та складає на рік 16 231 467 грн. 60 коп.;

- розмір щомісячної плати з охорони об`єктів Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК" на дату укладання договору становить 1 650 510 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 275 085 грн. 00 коп. та складає на рік 19 806 120 грн. 00 коп.;

- розмір щомісячної плати з охорони об`єктів Новокостянтинівської шахти ДП "Схід ГЗК" на дату укладання договору становить 1 390 325 грн. 88 коп., у тому числі ПДВ - 231 720 грн. 98 коп. та складає на рік 16 683 910 грн. 56 коп.;

- загальний розмір щомісячної плати за надані послуги з охорони об`єктів ДП "Схід ГЗК" на дату укладання договору становить 6 935 980 грн. 68 коп.;

- загальна сума договору на рік складає 83 231 768 грн. 16 коп.;

- загальна сума договору на 2020 - 2022 роки складає 249 695 304 грн. 48 коп. (пункт 4.1. договору);

- в термін до 5-го числа місяця, наступного за звітним, виконавець та замовник оформляють акт виконаних робіт, який підтверджує факт надання охоронних послуг замовнику за звітний період (пункт 4.2.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2021 року на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги з охорони об`єктів відповідача, загальна вартість яких склала 6 935 980 грн. 68 коп., на підтвердження чого сторонами було складено та підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 252 від 05.05.2021 (а.с.18).

Вказаний акт підписаний позивачем та відповідачем та скріплений їх печатками без будь-яких зауважень; підписанням акту сторони підтверджують, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання замовником акту здачі-прийняття наданих послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття послуг за зазначеними актом відповідачем також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за ним.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послугу відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цієї послуги.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, у пункті 4.2. договору дійшли згоди щодо наступного:

- в термін до 5-го сила місяця, наступного за звітним, виконавець та замовник оформляють акт виконаних робіт, який підтверджує факт надання охоронних послуг замовнику за звітний період;

- замовник здійснює щомісячну оплату до договору на підставі наданого виконавцем рахунку за надання охоронних послуг та затвердженого сторонами акту виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця.

Згідно з пунктом 4.3. договору оплата щомісячної суми договору здійснюється до 10-го числа, що слідує після звітного.

Враховуючи вказані вище умови договору, приймаючи до уваги, що спірні послуги надавались позивачем у квітні 2021 року, який є звітним в розумінні умов договору, відповідний акт виконаних робіт мав бути підписаним до 05.05.2021 включно (пункт 4.2.1. договору), послуги підлягали оплаті в строк до 10.05.2021 включно (пункт 4.3. договору).

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача в частині того, що звітним є місяць, в якому сторони підписали акт - травень 2021 року, відповідно, граничний строк оплати спірних послуг визначений відповідачем невірно, отже і контррозрахунок відповідача відхиляються судом, як такий, що виконаний без урахування фактичних обставин справи та умов договору.

Як зазначає позивач, ним взяті на себе зобов`язання щодо надання послуг були виконані у повному обсязі та належним чином, претензій щодо якості та обсягу наданих послуг відповідач з моменту їх надання і до теперішнього часу не висловлював, в свою чергу відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем у квітні 2021 року послуг охорони були порушені - надані послуги у встановлені договором порядку та строки оплачені не були, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 6 935 980 грн. 68 коп., що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначені контрагентами у підпункті 4.3. договору порядок розрахунків за надані послуги, приймаючи до уваги їх прийняття відповідачем за актом приймання-передачі, строк оплати наданих у квітні 2021 року послуг охорони на суму 6 935 980 грн. 68 коп. настав 10.05.2021.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати наданих позивачем у квітні 2021 року послуг охорони на суму 6 935 980 грн. 68 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Щодо посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні прострочення суд зазначає наступне.

На підставі укладеного договору між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що мають дебіторську заборгованість третіх осіб.

Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання його зобов`язань за договором перед позивачем.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 6 935 980 грн. 68 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України, частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 4.5. договору сторони визначили, що за несвоєчасну оплату виконавцю за здійснення охоронних послуг по умовах дійсного договору за вини замовника, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 4.5. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 11.05.2021 по 14.07.2021 в сумі 185 276 грн. 20 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем у позовній заяві (а.с. 7), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, але арифметично розрахунок проведено невірно.

Отже, розрахунок пені, наведений у позовній заяві (а.с.7), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає умовам договору, вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Отже, враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок пені, господарський суд встановив наступне, що за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 252 від 05.05.2021 граничний термін оплати - 10.05.2021; заборгованість складає 6 935 980 грн. 68 коп., отже в період прострочення з 11.05.2021 по 14.07.2021 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 6 935 980 грн. 68 коп. та в цей період складає 160 572 грн. 70 коп.;

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 90% суд зазначає слідуюче.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що його підприємство перебуває у скрутному матеріальному становищі внаслідок невиконання ДП "НАЕК "Енергоатом" своїх зобов`язань перед відповідачем, а також віднесення підприємства відповідача до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, відхиляються судом, з огляду на те, що відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що мають дебіторську заборгованість третіх осіб, або віднесені до будь-яких переліків. Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання його зобов`язань за договором перед позивачем.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність збитків внаслідок прострочення у позивача, є недостатніми для зменшення пені у даній справі.

Посилання відповідача на те, що сума пені є надмірною та неспіврозмірною відхиляються судом з огляду на те, що сума основного боргу складає 6 935 980 грн. 68 коп., отже пеня в сумі 185 276 грн. 20 коп. не є надмірною порівняно з сумою заборгованості

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення пені до 90%.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 160 572 грн. 70 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з травня по червень 2021 року у сумі 104 220 грн. 05 коп.

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок інфляційних втрат, наведений у позовній заяві (а.с.6), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 104 220 грн. 05 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 11.05.2021 по 14.07.2021 у сумі 37 055 грн. 24 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок 3% річних, наведений у позовній заяві (а.с.6), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в сумі 37 055 грн. 24 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 108 567 грн. 43 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "38 відділ інженерно-технічних частин" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за договором про охорону об`єктів Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підрозділом ВВО ДП "38 ВІТЧ" № 1034/17 від 23.12.2019 у загальному розмірі 7 262 532 грн. 17 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52200, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Державного підприємства "38 відділ інженерно-технічних частин" (51915, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Аношкіна, будинок 181; ідентифікаційний код 33127487) - 6 935 980 грн. 68 коп. основного боргу, 160 572 грн. 70 коп. - пені, 104 220 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 37 055 грн. 24 коп. 3% річних та 108 567 грн. 43 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20.09.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко