РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа №910/9431/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ

до Підприємства з іноземною інвестицією "Імперіал Тобако Юкрейн", м. Київ

про стягнення 13 559, 21 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до суду з позовом №1/к від 07.06.2021 до Підприємства з іноземною інвестицією "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" про стягнення 13 559, 21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9431/21 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене позивачу за адресою, зазначеною в позовній заяві.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №437 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9431/21 вручено позивачеві - 23.06.2021.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, останнім днем строку для усунення недоліків позовної заяви є - 05.07.2021.

02.07.2021 (у строк встановлений судом) засобами поштового зв`язку від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2021 у справі №910/9431/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

03.08.2021 до суду від позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат відповідно до якої просить стягнути з відповідача 2 000, 00 грн витрат, які поніс на професійну правничу допомогу.

05.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позову. Так, відповідач зазначає про те, що позивачем не доведено, що під час скоєння адміністративного правопорушення водій ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки, у зв`язку з чим Підприємство з іноземною інвестицією "Імперіал Тобако Юкрейн" не є належним відповідачем у справі. Зокрема, відповідач вказує на те, що відповідно до глави II Кодексу законів про працю України на підприємстві укладено Колективний договір, яким врегульовано робочий час та його використання. Відповідно до 5.1. Додатку 1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників», на підприємстві встановлюється час початку роботи - 8:30, перерва для прийому їжі і відпочинку - з 13:00 до 13:30, час закінчення роботи - 17:00. Більш того, пунктом 5.3 Правил, виконання робіт у надурочний час не допускається або можливе лише у виняткових випадках за узгодженням з профспілковим комітетом підприємства. Тоді як, з постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська №201/8584/18 від 04.09.2018 випливає, що водій ОСОБА_1 скоїв зіткнення з іншим автомобілем 30.07.2018 о 18 годині 18 хвилин, що свідчить про те, що робочий час на підприємстві у той день закінчився майже півтори години потому і ОСОБА_1 не міг виконувати трудові обов`язки. Окрім того, відповідач зауважує, що позивачем не доведена сума заподіяної шкоди, оскільки договором страхування, який укладено між позивачем та страхувальником, не передбачено складання декількох документів подібного характеру. Тоді як, матеріали позовної заяви містять Страховий акт №006.010.45618 від 08.11.2018, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 16 518, 68 грн та Страховий акт №006.010.45618 від 07.12.2018, згідно з яким сума страхового відшкодування складає 60 478, 19 грн. Натомість договір страхуванням не містить положень, а позивачем не надано пояснень стосовно того з якої підстави складено ще один страховий акт.

11.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якого просить задовольнити позов у повному обсязі. Стосовно тверджень відповідача про те, що автомобіль використовувався не в робочий час, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, що автомобіль був взятий в порушення трудового розпорядку, без згоди керівництва, відсутні матеріали службової перевірки, докази притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за використання службового автомобіля без належного дозволу. Окрім того, автомобіль яким була завдана шкода, належить відповідачеві на праві власності, що підтверджується довідкою Головного сервісного центру МВС, а тому власник джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, завдану даним джерелом, як і безпосередній заподіювач шкоди. Щодо тверджень відповідача про неправомірність виплати страхового відшкодування на підставі кількох страхових актів, позивач зазначає, що це його внутрішній документ, виплати страхового відшкодування може здійснюватись декількома частинами і не суперечить умовам договору, а розмір страхового відшкодування та порядок його виплати підтверджений матеріалами справи.

Відповідач своїм правом на подання заперечень у запропонований судом строк не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 25.08.2021 по 17.09.2021 у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 20.09.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспорту №343/18-Т/Дп/02 (договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню автомобіля «Fiat 500», д.н.з. НОМЕР_1 .

30.07.2018 в м. Дніпро на вул. Гоголя - вул. Шевченка, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Fiat 500», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вказана ДТП відбулася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04.09.2018 у справі №201/8584/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

02.08.2018 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до звіту №03081801 від 14.08.2018, наданого ПП «Центр судових експертиз та оцінки», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat 500», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 90 543, 99 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 63 437, 66 грн. Згідно зі звітом вартість робіт і матеріалів склала 16 518, 68 грн, а вартість матеріального збитку без врахування ПДВ за запчастини без урахування метизів - 60 478, 19 грн.

На підставі страхового акту №006.01045618-1 від 08.11.2018 та розрахунку страхового відшкодування від 08.11.2018 до нього, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту (ремонтних робіт та матеріалів) складає 16 518, 68 грн, позивач виконуючи свої зобов`язання за договором страхування та на підставі заяви страхувальника щодо напрямку виплати та рахунку на оплату ПП «АЕЛІТА» №2790 від 26.09.2018, здійснив виплату в розмірі 2 601, 08 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №9738455.

Також, позивачем на підставі заяви страхувальника щодо напрямку виплати та рахунку на оплату ПП ОСОБА_3 №684 від 26.10.2018, було здійснено виплату шкоди у розмірі 13 917, 60 грн на користь ПП ОСОБА_3 , що підтверджується копією платіжного доручення №9738474 від 09.11.2018.

Відповідно до страхового акту №006.01045618-1-2 від 07.12.2018 та розрахунку страхового відшкодування від 07.12.2018 до нього, відповідно до якого вартість додаткового відновлювального ремонту складає 60 478, 19 грн, позивачем було визначено додаткове страхове відшкодування в розмірі 60 478, 19 грн та перераховано страхувальнику - ОСОБА_2 , що підтверджується копією платіжного доручення №9744072 від 19.12.2018.

Таким чином, відповідно до умов договору страхування, позивачем було відшкодовано 76 996, 87 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови виконання встановлених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимог, в т.ч. щодо подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання відповідної заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто, підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (стаття 1191 ЦК України).

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7618499, а тому останнє здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 63 437, 66 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №28094 від 27.03.2019.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було виконано страховиком (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16, постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17.

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц.

За приписами частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну його працівником під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, окрім складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, вина) необхідно встановити факт перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з відповідачем та виконання ним під час скоєння ДТП своїх трудових (службових) обов`язків як працівника відповідача.

З довідки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області №248082 та наявного в матеріалах справи листа Головного сервісного центру МВС від 10.06.2021 №31/848аз вбачається, що автомобіль Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , належить відповідачеві, а відтак, за твердженням позивача, водій ОСОБА_1 під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).

У постанові Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04.09.2018 у справі №201/8584/18 встановлено, що ОСОБА_1 працює торговим представником ПЗІ «Імперіал Тобако Юкрейн».

Щодо тверджень відповідача про те, що під час скоєння адміністративного правопорушення водій ОСОБА_1 не виконував трудові обов`язки, суд зазначає наступне.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Водночас з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не надано належних доказів (таких як, наприклад, результати службового розслідування, наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, звернення до правоохоронних органів із заявою про викрадення відповідного транспортного засобу тощо), які б свідчили про використання відповідного транспортного засобу Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_3 не під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Відтак, відповідач є особою відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю марки Skoda Octavia A7, державний номерний знак НОМЕР_4 , у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо недоведеності позивачем суми заподіяної шкоди, оскільки матеріали справи містять висновок №03081801 від 14.08.2018, наданий ПП «Центр судових експертиз та оцінки», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat 500», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 90 543, 99 грн,

Стосовно виплати позивачем страхового відшкодування на підставі двох страхових актів своєму страхувальнику, суд зазначає, що це не суперечить умовам договору страхування, а сума загальна страхового відшкодування в розмірі 76 996, 87 грн не перевищує вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Позивачем було направлено відповідачеві претензію №3/К від 09.04.2019 про сплату страхового відшкодування в розмірі 13 559, 21 грн, яка отримана останнім 12.04.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №514.

При цьому, доказів сплати вказаного страхового відшкодування відповідачем суду не надано, а відтак - відповідачем порушено права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки страховиком відповідача здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 63 437, 66 грн, то відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченою страховиком відповідача сумою страхового відшкодування, тобто у сумі 13 559, 21 грн (76 996, 87 грн - 63 437,66 грн).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення з Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» суми страхового відшкодування у розмірі 13 559, 21 грн є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Також, окрім судового збору у розмірі 2 102,00 грн., позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на те, що факт надання правової допомоги позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги №110119 від 11.01.2019, укладеним з адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем, актом виконаних робі від 21.07.2021, рахунком №910/9431/21 від 21.07.2021 та платіжним дорученням №41288224 від 23.07.2021.

Судом встановлено, що 11.01.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (довіритель) та адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем (адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги №110119, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а довіритель зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

- надає довірителю консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними та юридичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб;

- представляє довірителя на підставі статті 131-2 Конституції України, з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення та підпису: позову, апеляційної та касаційної скарг, відмов від позову та зазначених скарг; зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання будь-яких заяв та скарг, укладення мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання, підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше, вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання, отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії, сплачувати від імені довірителя судовий збір та інші необхідні платежі, вчиняти інші дії в інтересах довірителя не передбачених даним договором;

- представляє інтереси довірителя в судах, в органах прокуратури, МВС та СБУ від час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів довірителя.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання правової допомоги №110119 від 11.01.2019, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем було складено акт виконаних робіт від 21.07.2021, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно вказаного акту, витрати на правову допомогу (гонорар) за даним позовом складають 2 000,00 грн., які були сплачені довірителем адвокату 23.07.2021, що підтверджується платіжним дорученням №41288224 від 23.07.2021.

Судом досліджено, що адвокатом Даниловим А.Г. було надано наступні послуги: визначення підсудності розгляду позовної заяви, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, аналіз правового конфлікту, надання правової інформації на суму 500,00 грн; аналіз діючого законодавства з питань відшкодування в порядку регресу, заподіяної в результаті ДТП, вивчення законодавства, що підлягає застосування, підбір та аналіз судової практики Верховного Суду стосовно розгляду спорів подібного характеру, зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів під час розгляду справи в суді на суму 500,00 грн; підготовка позовної заяви та формування пакету документів за позовом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до ТОВ "Акваріум Плюс про відшкодування шкоди на суму 1 000,00 грн, що відображено в акті виконаних робіт від 21.07.2021.

Повноваження адвоката Данилова А.Г. підтвердженні ордером серії ЗП №70258 від 11.01.2019 виданим ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №462 від 02.02.2004.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Даниловим А.Г. професійної правничої допомоги Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в межах даної справи на суму 2 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» (, адреса: 03026, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154) суму страхового відшкодування в розмірі 13 559, 21 грн (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 21 коп.), судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі гривень 00 коп.).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.М. Морозов