УХВАЛА

10 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/3484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021

(головуючий - Кощеєв І.М., судді Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.)

у справі №904/3484/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"

до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради

про стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат у сумі 1 514 674,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР) звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3484/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ЛІВОБЕРЕЖНОГО УСЗН ДМР, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у справі №904/3484/18 позов задоволено повністю, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" 1 138 334,75 грн інфляційних втрат, 376 339,90 грн 3% річних, 22 720,12 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі №904/3484/18 вищезазначену апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору та ненадання оригіналу або належним чином засвідченої копію фіскального чеку про оплату поштових послуг щодо надіслання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" копії апеляційної скарги з додатками.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2019 у справі №904/3484/18 повернуто апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 скаржнику у зв`язку із тим, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом.

11.01.2019 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у справі №904/3484/18, яке набрало законної сили 19.12.2018, видано наказ про примусове виконання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 у справі №904/3484/18, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021, замінено сторону виконавчого провадження (боржника) у наказі Господарського суду Дніпропетровської області, виданого 11.01.2019 у справі №904/3484/18, з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (49127, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. 20-річча Перемоги, б.51, ) на його правонаступника - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (49051, Дніпропетровська область, м.Дніпро, проспект Петра Калнишевського, б.55, ).

14.07.2021 до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у справі №904/3484/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому скаржник посилається на те, що: до винесення ухвали Господарським судом Дніпропетровської області від 02.03.2021 про заміну сторони виконавчого провадження ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР не мало підстав звернутися з апеляційною скаргою, для оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Самарське управління перебуває у стані припинення з 19.04.2019, процедура припинення триває; ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР прийме на себе права та обов`язки управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради в повному обсязі з дня внесення змін до Положення про Лівобережне управління, затверджене рішенням Дніпровської міської ради від 24.06.2020 №84/58 "Про Положення про Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради"; з дня винесення ухвали Господарським судом Дніпропетровської області від 02.03.2021 про заміну сторони виконавчого провадження, ЛІВОБЕРЕЖНИМ УСЗН ДМР здійснювалися процесуальні дії щодо рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у даній справі; Самарським управлінням 15.11.2018 в межах двадцятиденного строку відповідно до положень ст. 256 ГПК України, подавалася апеляційна скарга на рішення суду від 22.10.2018 у даній справі, однак, у зв`язку з тим, що управління готувалося до ліквідації, фінансування здійснювалося лише на захищені статті видатків, кошти для сплати судового збору були відсутні, у зв`язку з чим судовий збір сплачено не було; ухвалою суду від 09.01.2019 апеляційну скаргу залишено без розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3484/18 відмовлено ЛІВОБЕРЕЖНОМУ УСЗН ДМР в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ЛІВОБЕРЕЖНОГО УСЗН ДМР на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у справі № 904/3484/18, апеляційну скаргу ЛІВОБЕРЕЖНОГО УСЗН ДМР та додані до неї матеріали повернуто скаржнику.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Положеннями частини 2 статті 261 ГПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1)подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою статті 261 ГПК України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження. Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини 2 статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 54/239).

Таким чином, встановлене процесуальним законодавством обмеження права на апеляційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної ст. 129 Конституції України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3484/18 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Лівобережного управління праці та соціального захисту населення Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 у справі №904/3484/18. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що: з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018, повний текст якого складено 29.10.2018, ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР звернулось 14.07.2021, тобто зі значним пропуском присічного строку для апеляційного оскарження; як встановлено судом в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №904/3484/18, на підставі рішення Дніпровської міської ради №46/40 від 23.01.2019 "Про внесення змін до рішень міської ради стосовно структури міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів", рішення Самарської районної у місті Дніпрі ради №6/22 від 31.01.2019 "Про припинення діяльності управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації" було вирішено припинити Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, який є відповідачем у справі (боржником), шляхом реорганізації (приєднання) до ЛІВОБЕРЕЖНОГО УСЗН ДМР, з 24.04.2019; відповідний запис про стан припинення було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; повноважним органом місцевого самоврядування затверджено 03.05.2019 передавальний акт, згідно якого заборгованість за спірним рішенням суду у цій справі було передано ЛІВОБЕРЕЖНОМУ УСЗН ДМР, яке виконує всі функції щодо соціального захисту населення, зокрема і Самарського району м. Дніпро; за таких обставин, апеляційний суд погодився з доводами заявника та висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви та заміни відповідача у справі на його правонаступника ЛІВОБЕРЕЖНЕ УСЗН ДМР.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ст. 334 ГПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво, як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво, як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (ст. 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (ст. 52 ГПК України) (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/16/17).

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги відсутність винятків, визначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Дослідивши оскаржуване судове рішення та надавши оцінку доводам, викладеним у касаційній скарзі Верховний Суд зазначає, що правильне застосування норм права апеляційним господарським судом є очевидним, а аргументи, які викладені у касаційній скарзі не викликають розумних сумнівів щодо правильності їх застосування чи тлумачення.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Разом з тим, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга ЛІВОБЕРЕЖНОГО УСЗН ДМР на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3484/18 є необґрунтованою, у зв`язку з чим, відмовляє у відкритті касаційного провадження відповідно до приписів ч. 2 ст. 293 ГПК України.

Керуючись статтею 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі №904/3484/18.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Г.О. Вронська

Н.М. Губенко