РІШЕННЯ

20 серпня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/248/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КТА", вул. Сергія Оврашка, буд.1, м. Бориспіль, Київська обл., 08306

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд", вул. С. Стрільців, буд.41, с. Рожанівка, Заліщицький район, Тернопільська область, 48683

про стягнення 9 718 грн 57 коп., з яких : 8 960 грн 04 коп. сума основного боргу, 758 грн 53 коп. 3% річних.

За участі представників:

Позивача: не з`явився;

Відповідача: не з`явився.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КТА" звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою №б/н від 16.04.2021 (вх.№287 від 23.04.2021) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд", у якій просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 9 718 грн 57 коп., з яких : 8 960 грн 04 коп. сума основного боргу, 758 грн 53 коп. 3% річних.

У відповідності до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021 головуючим суддею для розгляду справи №921/248/21 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання вперше призначене на 25.05.2021 о 12 год. 00 хв.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

У судовому засіданні 24.06.2021 судом протокольною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження з 29.07.2021, постановлено розпочати розгляд справи по суті з 30.07.2021 та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2021 о 15 год. 20 хв.

Ухвалою суду від 10.08.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, яке в порядку частини 5 статті 216 ГПК України, неодноразово відкладалось, з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 20.08.2021 о 12 год. 20 хв.

Позивач та відповідач участі уповноважених представників у призначеному судовому засіданні 20.08.2021 не забезпечили, будь яких заяв чи клопотань суду не надали.

Суд, у судовому засіданні 20.08.2021, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1.Аргументи позивача.

Позивач у поданому суду позові від 16.04.2021 №б/н (вх. №287 від 23.04.2021), серед іншого, зазначає таке.

07.11.2013 року між ТОВ «КТА» та ТОВ «Терра Трейд» було укладено договір поставки №07/11-13К, відповідно до якого Позивач передає товар у власність Відповідачу, а останній зобов`язаний прийняти цей товар та оплатити його.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Позивач постачає товар Відповідачу, відповідно до його заявок. Право власності на товар переходить до Відповідача в момент фактичної передачі товару (п. 3.6. Договору). При цьому датою передачі товару вважається дата підписання видаткових накладних (п. 3.7. Договору).

02.04.2018 року Позивач поставив та передав у власність Відповідачу товар по видатковій накладній №1132 на загальну суму 11074,62 грн. Відповідно до п. 4.1. Договору, Відповідач мав оплатити отриманий товар протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання товару. Однак, у порушення взятих на себе зобов`язань Відповідач не сплатив за поставлений товар у повному обсязі, у результаті чого має заборгованість перед ТОВ «КТА» на день відправлення цієї претензії на суму 8 960,04 грн, з ПДВ.

Згідно з п. 5.4. Договору, Позивач та Відповідач мають щоквартально проводити звірку взаєморозрахунків та підписувати відповідні акти звірки. Обов`язок проведення акту звірки та його передачу (обов`язок першим підписати акт) покладається на Позивача враховуючи приписи п.5.5. Договору, у випадку не підписання акту Відповідачем протягом 7-ми календарних днів зі сторони останнього, акт вважається узгодженим для кожної зі сторін Договору. Таким чином, окрім іншого, акт звірки взаємних розрахунків є підтвердженням заборгованості Відповідача перед Позивачем.

Враховуючи положення ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Як зазначає Позивач, він вживав заходів досудового врегулювання спору: 10.11.2020 року звернувся до Відповідача з претензією про стягнення основної суми боргу. Проте, жодної відповіді так і не отримав, у зв`язку з чим, змушений звертатися за захистом своїх порушених прав до суду.

На підставі зазначеного позивач просить стягнути з ТОВ «Терра Трейд» на користь ТОВ «КТА» заборгованість у сумі 9 718 грн. 57 коп., з яких: 8 960 грн. 04 коп. сума основного боргу, 758 грн. 53 коп. - 3% річних.

Також, позивач у поданій суду заяві №б/н від 14.05.2021 (вх№4109 від 18.05.2021), посилаючись на карантинні заходи, що встановлені Кабінетом Міністрів України та віддаленість місця знаходження Господарського суду Волинської області від позивача, просив розглянути справу №921/248/21 без участі його представника.

1.2.1. Аргументи відповідача.

Відповідач участі уповноваженого у призначених судових засіданнях не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав.

Судом неодноразово отримувались розширенні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по відомостях щодо відповідача. За даними ЄДР місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" станом на час розгляду справи значиться - вул. С.Стрільців, буд.41, село Рожанівка, Заліщицького району, Тернопільської області, 48683.

А тому, в силу приписів ГПК України та Правил поштового обігу у даній справі поштова кореспонденція, а саме ухвали господарського суду з повідомленням про розгляд справ з позначкою Судова повістка були надіслані відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, яка відповідає тій що зазначена у ЄДР, зокрема, на адресу: вул. С.Стрільців, буд.41, село Рожанівка, Заліщицького району, Тернопільської області, 48683.

Крім того, судова кореспонденція судом надсилалась і на адресу засновника ТОВ "Терра Трейд" Глови Володимира Богдановича, на його адресу, зазначену у витягу з ЄДРЮОФОПГФ "46010, Тернопільська область, місто Тернопіль, проспект Злуки, буд. 15 квартира 19".

Проте, незважаючи на вжитті судом заходи з повідомлення відповідача про рух справи, відповідач, активної участі у розгляді справи не забезпечив, заяв чи заперечень по суті справи не подав, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до статей 120, 176, 242 ГПК України.

При цьому, як свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, ухвали суду про відкриття провадження у справі та ухвали-повідомлення про відкладення розгляду справи були повернуті до суду без вручення, з відмітками на довідці Укрпошти: адресат відсутній за вказаною адресою.

Однак, суд відзначає, що відповідач не повідомляв про зміну свого місцезнаходження і, як вбачається із матеріалів справи, кореспонденція надсилалась, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу, на адресу відповідача, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - вул. С.Стрільців, буд.41, село Рожанівка, Заліщицького району, Тернопільської області, 48683 та засновнику на адресу : 46010, Тернопільська область, місто Тернопіль, проспект Злуки, буд. 15 квартира 19 (Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які сформовано на запит суду долучені до матеріалів справи).

Таким чином, із матеріалів справи слідує, що відповідач здійснивши реєстрацію місцезнаходження у ЄДР на адресу: вул. С.Стрільців, буд.41, село Рожанівка, Заліщицького району, Тернопільської області, 48683 не забезпечив належним чином отримання поштової кореспонденції за вказаною адресою, що є його обов`язком, а не обов`язком його контрагентів, зокрема, позивача у справі, чи суду.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, - ненадання відзиву, пояснень, заперечень, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі № 911/1163/17.

З огляду на викладене, враховуючи терміни зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та їх повернення до господарського суду із відміткою поштового відділення про невручення, у тому числі, і за відсутності адресата, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду вважається врученими відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою про невручення.

Таким чином, судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що пасивність відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

2. Фактичні обставини встановлені судом.

Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення судом з огляду на таке.

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно із статтею 4 ГПК, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 3,4 ч.1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч.1,2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

3.2. Мотивована оцінка судом аргументів,

наведених позивачем у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи №921/248/21 вбачається, що 07.11.2013 року між ТОВ «КТА» (далі по тексту - Позивач, продавець) та ТОВ «Терра Трейд» (далі по тексту - Відповідач, покупець) було укладено договір поставки №07/11-13К, відповідно до якого Позивач передає товар у власність Відповідачу, а останній зобов`язаний прийняти цей товар та оплатити його.

Згідно п.1.1. Договору продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язаний прийняти цей товар, оплатити його вартість у відповідності з умовами даного Договору.

У відповідності до розділу 2 Договору якість товару, який передає Продавець, повинна відповідати вимогам стандарту), передбаченому для даного виду товару (ДСТУ.ТУ) і підтверджуватися завіреними Продавцем копіями документів виробника (паспорт якості, номери сертифікатів відповідності у накладних). Вид, ціни і загальна вартість товару визначається по накладним, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору, сторони погодили, що Позивач постачає товар Відповідачу, відповідно до його заявок. Право власності на товар переходить до Відповідача в момент фактичної передачі товару (п. 3.6. Договору). При цьому датою передачі товару вважається дата підписання видаткових накладних (п. 3.7. Договору).

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2014 року. У випадку, якщо жодна із Сторін за 2 місяці до припинення дії договору не заявить про його припинення, дія даного договору пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах. (Розділ 8 Договору).

Наведене свідчить про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання за договором поставки, згідно якого та в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

3.2.1. Щодо основної заборгованості.

Як підтверджується видатковою накладною №1132 від 02.04.2018 Позивач поставив та передав у власність Відповідачу товар по на загальну суму 11 074,62 грн.

Вказана видаткова накладна підписана та завірена печатками обох сторін.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Відповідач мав оплатити отриманий товар протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання товару.

Однак, у порушення взятих на себе зобов`язань Відповідач за поставлений товар провів оплату частково в розмірі 2 114 грн 58 коп., у результаті чого, станом на час звернення Позивача із позовною заявою до суду Відповідач заборгував Позивачу - ТОВ «КТА» 8 960,04 грн. з ПДВ.

З метою не доведення справи до суду, ТОВ «КТА» надіслано на адресу ТОВ "Терра Трейд" претензію від 10.11.2021 №807 (копія претензії знаходиться в матеріалах справи), про погашення заборгованості в сумі 8 960 грн 04 коп. та попередження щодо наслідків непогашення суми боргу, однак дана претензія залишена боржником без відповіді та задоволення.

Згідно з п. 5.4. Договору, Позивач та Відповідач мають щоквартально проводити звірку взаєморозрахунків та підписувати відповідні акти звірки. Обов`язок проведення акту звірки та його передачу (обов`язок першим підписати акт) покладається на Позивача враховуючи приписи п.5.5. Договору, у випадку не підписання акту Відповідачем протягом 7-ми календарних днів зі сторони останнього, акт вважається узгодженим для кожної зі сторін Договору. Таким чином, окрім іншого, акт звірки взаємних розрахунків є підтвердженням заборгованості Відповідача перед Позивачем.

Враховуючи положення ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Як зазначає Позивач, він вживав заходів досудового врегулювання спору: 10.11.2020 року звернувся до Відповідача з претензією про стягнення основної суми боргу. Проте, жодної відповіді так і не отримав, у зв`язку з чим, змушений звертатися за захистом своїх порушених прав до суду.

Як визначено статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем підтверджено належними та допустими доказами, що ним свої зобов`язання за Договором виконано і поставлено відповідачу товар. Проте, відповідачем вказаний товар не оплачено своєчасно та в повному обсязі.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що всупереч вимогам договору, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" оплатило не всю поставлену продукцію.

Так, станом на час звернення із позовом до суду 23.04.2021 заборгованість ТОВ "Терра Трейд" за поставлену та неоплачену продукцію становить: 8 960 грн 04 коп.

Як зазначає позивач і зазначене не спростовано відповідачем, дана заборгованість виникла в результаті часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" за товар, отриманий за видатковою накладною: № 1132 від 02.04.2018, що складає 8 960 грн 04 коп. заборгованості.

Таким чином, суд вважає доведеним позивачем і не спростованим відповідачем, що всупереч договірних зобов`язань, станом на час звернення позивача із позовом до суду (23. 04.2021), не оплачено заборгованість за отриманий відповідачем товар в розмірі 8 960 грн 04 коп., чим порушено строки про оплату товару, встановлені та погоджені Договором поставки №07/11-13К від 07.11.2013. А тому, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

3.2.2. Щодо стягнення 3% річних.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідачем не виконані умови Договору щодо вчасної оплати в повному обсязі за поставлену продукцію, тому Позивачем нараховано Відповідачу за період прострочення платежу - 3% річних у розмірі 758 грн 53 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних здійснений Позивачем, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 758 грн 53 коп. - 3% річних правомірними, належним чином обрахованими, не запереченими відповідачем, а тому такими, що підлягають до задоволення.

4. Висновок суду.

Із змісту частин 1,2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 129 Конституції України вказує, що до однієї із основних засад судочинства відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно із частин 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1,3 статті 74 статей 76,77,78,79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.58 рішення від 10.02.2010 (заява №4909/04) Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29)

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (п. 54 рішення від 28.10.2010 (заява №4241/03) Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТА"- 9 718 (дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн 57 коп., з яких : 8 960 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 04 коп. сума основного боргу, 758 (сімсот п`ятдесят вісім) грн 53 коп. 3% річних.

5. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому, суд вважає, що спір у справі виник у результаті неправильних дій зі сторони відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд", який не провів оплату в повному обсязі за отриманий товар та не реагував на претензію позивача про необхідність це зробити.

А тому суд, використовуючи право, надане йому частиною 9 статті 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем покладає на відповідача у справі - ТОВ "Терра Трейд" та присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТА" - 2 270 грн 00 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 74-79, 86, 129, 209-210, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТА"- 9 718 (дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн 57 коп., з яких : 8 960 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 04 коп. сума основного боргу, 758 (сімсот п`ятдесят вісім) грн 53 коп. 3% річних.

3. Судові витрати покласти на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТА" 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КТА", вул. Сергія Оврашка, буд.1, м. Бориспіль, Київська обл., 08306, (код ЄДРПОУ 31477924) ;

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Трейд", вул. С. Стрільців, буд.41, с. Рожанівка, Заліщицький район, Тернопільська область, 48683, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення із врахуванням п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено на протязі десяти робочих днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення - 17.09.2021.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко