ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1169/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/1169/21

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18; )

в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (65023, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Коблевська, будинок 39; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 01186691)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грузекспорт" (65007, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Новощепний ряд, будинок 15/17, кімната 1; )

про стягнення 194572,64 грн.;

представники сторін:

від позивача Турчин О.О.;

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грузекспорт", про стягнення 194572,64 грн. заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди нерухомого майна № 51Е100-887/20 від 03.042020, передачу відповідачеві орендованого майна, обладнання № 67891К від 12.09.2014, передачу відповідачеві майна в оренду за актом приймання-передачі, виставлення рахунків за користування майном на суму 357597,50грн. за період з серпня 2020 по січень 2021, здійснення оплати лише частково, наявність залишку боргу в розмірі 177110,39грн., нарахування за прострочку оплати 7661,79грн. пені, 7885,01грн. втрат від інфляції та 1915.45грн 3% річних, а також на інші обставини зазначені в позовній заяві.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом 5-ти днів з вручення ухвали.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою від 21.05.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1169/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.06.2021.

Через неявку відповідача, 09.06.2021 підготовче судове засідання було відкладено на 19.07.2021.

В судовому засіданні 19.07.2021 судом було продовжено на 30 днів строк підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.08.2021.

Під час розгляду справи по суті справа відкладалась на 01.09.2021 та на 09.09.2021.

09.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку представника у судові засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду, які надсилались відповідачу рекомендованими листами, повертались на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд зауважує, що згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі 03.06.2020 був підписаний договір оренди нерухомого майна № 51Е100-887/20, відповідно до якого позивач передає, а відповідач бере в строкове платне користування нерухоме майно за адресою м. Одеса, по вул. Балківська на першому поверсі 7-поверхового будинку № 100 корпус А, загальною площею 709,3кв.м., для використання у якості виробничого цеху (пункти 1.1 та 1.1.1 договору).

Строк дії договору встановлений сторонами до 02.06.2021 (п.11.1 договору).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач свої договірні зобов`язання щодо надання майна в оренду виконав, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі майна від 03.06.2020 (а.с. 23).

Пунктом 3.1 договору передбачений обов`язок відповідача сплачувати орендну плату, яка складається з плати за користування нерухомим майном за встановленою у договорі ставкою (п.3.1.1 договору), та з плати за надання послуг з утримання орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої визначено у Додатку № 2 до договору (п.3.1.2).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.3.6), обов`язок відповідача сплачувати орендну плату за договором щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок позивача визначений п.3.8. договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо оплати належним чином не виконав, оплату здійснив лише частково, в зв`язку з чим за період з серпня 2020 року по січень 2021 року склалась заборгованість у розмірі 177110,39грн. Будь-яких спростувань щодо розрахунку вказаної суми або щодо обсягу сплачених за договором сум відповідач суду не представив. Позивач повідомляє про звільнення відповідачем орендованого майна 02.01.2021.

У ст. 15 Цивільного Кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 договору встановлена відповідальність орендаря за порушення строків оплати у вигляді сплати пені від суми простроченого грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Враховуючи встановлення судом факту несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд перевіривши розрахунок пені, сума якої становить 7661,79 грн., вважає його вірним, зробленим відповідно до умов Договору на підставі погодженого сторонами розміру відповідальності, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних у сумі 1915,45грн. та 7885,01грн. втрат від інфляції, які додані позивачем до позовної заяви (а.с.38-39), суд вважає їх вірними, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18; ) в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (65023, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Коблевська, будинок 39; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 01186691) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грузекспорт" (65007, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Новощепний ряд, будинок 15/17, кімната 1; ) про стягнення 194572,64 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грузекспорт" (65007, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Новощепний ряд, будинок 15/17, кімната 1; ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18; ) в особі Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (65023, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Коблевська, будинок 39; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 01186691) 177 110,39 грн основного боргу, 7661,79 грн пені, 7885,01 грн інфляційних втрат, 1915,45 грн 3% річних, 2 918,59 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 09 вересня 2021р. Повний текст рішення складений та підписаний 17 вересня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков