ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/442/21
Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Мельниченко О.А. про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик"
до відповідача Приватного підприємства "Палтранс"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора"
про стягнення заборгованості в розмірі в сумі 367 068, 47 грн.
Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.
У судове засідання учасники справи не з`явилися
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Палтранс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора" про стягнення заборгованості в сумі 367 068, 47 грн.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 31.08.2021 у задоволенні позову відмовлено.

01.09.2021 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Мельниченко О.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 06.09.2021 заяву представника відповідача - адвоката Мельниченко О.А. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2021.

16.09.2021 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вважає заявлений розмір витрат в сумі 15 000, 00 грн завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому просить суд зменшити до 2 000 грн.

У судове засідання 16.09.2021 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце даного засідання повідомлялися належним чином.

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі обов`язковою не визнавалася.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи визначений законом строк і порядок ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

У судовому засіданні 16.09.2021 судом було прийнято додаткове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи складають 15 000,00 грн.

Рішення судом прийнято 26.08.2021, а повний текст складено та підписано 31.08.2021.

На адресу суду 01.09.2021 надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №918/442/21, зокрема витрати на правову допомогу.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

На підтвердження понесених витрат в сумі 15 000, 00 грн представник відповідача надала договір про надання правничої допомоги від 14.07.2021, укладений між ПП "Палтранс" та адвокатом Мельниченко О.А., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27.08.2021, додаток №1 до договору про надання правової допомоги №бн/21 від 14.07.2021 та рахунок №01-27.08/21 від 27.08.2021.

За п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати іншу правову допомогу в обсязі і на умовах, а саме: представляти інтереси клієнта ПП "Палтранс" як відповідача в Господарському суді Рівненської області у справі 918/442/21, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені договором і фактичні витрати адвоката, понесені ним у зв`язку з виконанням цієї угоди.

На підставі п. 1.3. договору адвокат представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу та/чи відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвал суду, підписувати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та вчиняти інші дії в інтересах Клієнта не передбачених даним договором.

У п. 2. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.07.2021 сторони домовилися, що вартість послуг адвоката становлять 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, які клієнт зобов`язується сплатити адвокату протягом 5 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення суду у справі.

Згідно з п. 9.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021.

Факт надання послуг за цим договором засвідчується підписаним сторонами актом наданих послуг, згідно яких винагорода адвоката визначається згідно витраченого часу, а саме: зустріч з клієнтом ознайомлення з наданими документами, первинна консультація щодо подальших дій - 2 000 грн за 2 години; пошук та аналіз судової практики з питань застосування в справі, складання стратегії захисту інтересів клієнта у судовому засідання - 2 000 грн за 2 години; складання відзиву на позовну - 4 000 грн за 4 години; складання клопотань та заяв по суті справи - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив від 25.08.2021 - 2 000 грн за 2 години; участь в судовому засіданні - 1 000 грн за 1 години.

Таким чином, заявником, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, було доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду справи №918/442/21.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги від 14.07.2021, укладений між ПП "Палтранс" та адвокатом Мельниченко О.А., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27.08.2021, додаток №1 до договору про надання правової допомоги №бн/21 від 14.07.2021 та рахунок №01-27.08/21 від 27.08.2021.

Адвокатом надано перелік наданих послуг, а саме: зустріч з клієнтом ознайомлення з наданими документами, первинна консультація щодо подальших дій - 2 000 грн за 2 години; пошук та аналіз судової практики з питань застосування в справі, складання стратегії захисту інтересів клієнта у судовому засідання - 2 000 грн за 2 години; складання відзиву на позовну - 4 000 грн за 4 години; складання клопотань та заяв по суті справи - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив - 2 000 грн за 2 години; складання заперечення на відповідь на відзив від 25.08.2021 - 2 000 грн за 2 години; участь в судовому засіданні - 1 000 грн за 1 години. Загальна сума витрат становить 15 000, 00 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вважає заявлений розмір витрат в сумі 15 000, 00 грн завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому просить суд зменшити до 2 000 грн. Зокрема, останній зазначає, що подане відповідачем заперечення на відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою відтворює доводи, викладені самим відповідачем у відзиві на позовну заяву та виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Також, представником відмічено, що адвокат Мельниченко О.А. готувала відзив на позовну заяву, однак даний відзив датований 09.07.2021, а договір з адвокатом укладено лише 14.07.2021, тому не може підлягати до стягнення вимога щодо написання відзиву на позовну заяву на загальну суму 4 000 грн.

Окрім того, позивачем зазначено, що у п. 4 акту виконаних робіт адвокат зазначила складення заяв та клопотань по суті справи, однак жодних заяв та клопотань відповідачем подано не було.

У разі недотримання вимог частини 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що у справі наявний відзив на позовну заяву, датований 09.07.2021 та підписаний директором ПП "Палтранс" Лукащик П.А., водночас договір про надання правової допомоги з адвокатом Мельниченко О.А. укладений лише 14.07.2021, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог в частині наданих послуг щодо складання відзиву на позовну заяву.

Окрім того, адвокатом Мельниченко О.А. одну із послуг з надання правової допомоги зазначено складання клопотань та заяв по суті справи, однак в матеріалах справи міститься лише одне клопотання про розгляд справи без участі представника, а тому суд задовольняє вимогу частково.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, наданими послугами, витраченим часом та обсягом наданих послуг, що не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Відтак, беручи до уваги заперечення позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, та беручи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі (15 000, 00 грн) буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 77-79 ГПК України).

Виходячи з правил частини 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача, у разі відмови в позові.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані документи, суд визнає обгрунтованою та підтвердженою належними та достатніми доказами суму судових витрат у розмірі 10 000,00 грн. У решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника відповідача - адвоката Мельниченко О.А. про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Логістик" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 710, ) на користь Приватного підприємства "Палтранс" (33009, м. Рівне, провулок Робітничий, буд. 1, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23 вересня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк