ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа№ 911/974/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал»

на рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2021

у справі №911/974/21 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віт-Агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал»

про стягнення боргу, пені, 3% річних та втрат від інфляції,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віт-Агро» (далі, позивач або ТОВ «Віт-Агро») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» (далі, відповідач або ТОВ «ВП «Агро Капітал») про стягнення 106 041,77 грн, з яких: 100 000,00 грн боргу, 2 997,26 грн пені, 731,51 грн 3% річних та 2 313,00 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих послуг на підставі Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у справі №911/974/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віт-Агро» 100 000,00 грн боргу, 2 997,26 грн пені, 731,51 грн 3% річних та 2313,00 грн втрат від інфляції, 2 270,00 грн судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведений, а відповідачем не спростований факт наявності у відповідача заборгованості за Договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 12.07.2021 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у справі №911/974/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- судом першої інстанції було проігноровано клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву у справі, у зв`язку з чим ТОВ «ВП «Агро капітал» не змогло висловити свої заперечення у даній справі та надати суду докази про відсутність перед ТОВ «Віт-Агро» будь-яких боргових зобов`язань;

- жодних послуг ТОВ «Віт-Агро» відповідачу за договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 надано не було, а виконання послуг здійснювалось за договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, кошти за яким було перераховано позивачу в повному обсязі. Так, до апеляційної скарги відповідачем додані нові докази у справі: копія договору про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, копія акту №1 прийомки виконаних робіт від 05.05.2020 згідно договору про надання послуг №1/2020 від 01.04.2020, копія виписки «Креді Агріколь Банк» по рахунку ТОВ «ВП «Агро Капітал», копії платіжних доручень №461 від 05.05.2020 на суму 10 000,00 грн, №495 від 15.06.2020 на суму 10 000,00 грн, №488 від 28.05.2020 на суму 3 000, 00 грн, №496 від 15.06.2020 на суму 40 000, 00 грн, №486 від 28.05.2020 на суму 50 000,00 грн про оплату послуг за договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020;

- договір про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 було укладено без дійсних намірів учасників його виконувати та без мети реального настання правових наслідків. Даний договір було помилково надруковано ТОВ «Віт-Агро», який фактично містився лише у ТОВ «Віт-Агро», яке в свою чергу зобов`язувалося його знищити, однак цього не зробило і наразі намагається збагатитися за рахунок відповідача у справі.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

27.07.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд відмовити відповідачу в клопотанні про долучення документів, наданих разом з апеляційною скаргою, в якості доказів до матеріалів справи, залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін, стягнути з відповідача судові витрати за послуги надання правової (правничої) допомоги.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідача позивач у відзиві наголосив на наступному:

- відповідачем було пропущено встановлений судом строк на подання відзиву, заяву про його поновлення відповідач разом із відзивом на позовну заяву до суду не подавав, поважних причин, які унеможливили подати відзив до суду протягом майже двох місяців після отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, суду не повідомлено. При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні вірно зазначено, що всупереч нормам статті 119 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву без подання до суду самого відзиву;

- факт укладення договору №1/2020-2 від 01.04.2020 підтверджено підписами обох сторін на ньому, які скріплені печатками підприємств. Договір про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, на який посилається відповідач, не має жодного відношення до Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020. Відповідач не навів будь-яких доказів, окрім голослівних звинувачень, фіктивності мети правочину - договору №1/2020-2 від 01.04.2020. При цьому, факт невиконання однією із сторін умов правочину не робить його фіктивним;

- відповідачем надано до суду апеляційної інстанції ряд документів без зазначення поважності причин їх неподання до суду першої інстанції.

09.08.2021 позивач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав клопотання про долучення документів щодо витрат на правову допомогу, а саме акту виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) від 22.07.2021, платіжного доручення №1028 від 30.07.2021 на суму 8 000,00 грн.

У відзиві позивачем також наведено розрахунок витрат на послуги адвоката в апеляційному суді (підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 8 000,00 грн, 2 000,00 грн за 1 годину роботи адвоката при підготовці та подачі до суду апеляційної інстанції інших процесуальних документів та пояснень на користь клієнта в суді апеляційної інстанції). Позивач зазначив, що рахунки на оплату, акти виконаних робіт та підтвердження їх оплати будуть подані у процесі розгляду справи.

18.08.2021 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у яких відповідач наголосив на тому, що у 2020 році ТОВ «ВП «Агро Капітал» орендувало земельні ділянки сільськогосподарського призначення (191,29 га на території Сквирського району Київської області, яка обробляється та 80,81 га на території Миронівського району Київської області, яка не обробляється (не ореться) взагалі, адже цільове призначення земельної ділянки: пасовище) для здійснення господарської діяльності, а саме: вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур. Це підтверджується статистичною формою 4-СГ та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Однак, виходячи із логіки позивача, ним було надано послуг (оранки) разом за договорами про надання послуг на площі 290 га (165 га +125 га), що фізично є неможливим та спростовує факт укладення договору №1/2020-2 від 01.04.2020. З огляду на неправомірні дії позивача відповідач звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Крім того, ТОВ «ВП «Агро Капітал» звернулося також до Господарського суду Київської області з позовом про визнання договору №1/2020-2 недійсним (справа №911/2108/21).

До заперечень на відзив на апеляційну скаргу відповідачем додані копія заяви про кримінальне правопорушення, копія талону-повідомлення єдиного обліку №3252, копія витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2021, копія звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року 4-сг.

30.08.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення у справі, у яких він наголосив на тому, що представник ТОВ «ВП «Агро капітал» заявив вперше за весь час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій про орендування відповідачем у 2020 році земель сільськогосподарського призначення, що обробляються, загальною площею 191,29 га з долученням копій відповідних доказів, які раніше не подавались до Господарського суду Київської області. Оскільки за укладеними ТОВ «ВП «Агро капітал» з ТОВ «Віт-агро» договорами №1/2020-1 від 01.04.2020 та №1/2020-2 від 01.04.2020 загальна площа оранки складає 290 га, це, на думку відповідача, свідчить про неможливість обробки позивачем земель, загальна площа яких більше ніж та, яку орендує відповідач. Із цього приводу позивач зазначив, що умовами вказаних договорів не визначено будь-яке місцезнаходження, кадастрові номери чи інші ідентифікуючі дані земельних ділянок, що оброблялись технікою ТОВ «Віт-Агро» на замовлення ТОВ «ВП «Агро капітал». Землі, що оброблялись для замовника за допомогою техніки виконавця, обирались саме замовником цих послуг. Кому саме належали земельні ділянки, що оброблялись технікою ТОВ «Віт-Агро», хто та на підставі яких речових прав користувався цими землями, було відомо лише відповідачу як при укладенні зазначених договорів, так і при безпосередньому користуванні сільськогосподарською технікою позивача при оранці. Землі оброблялись з урахуванням визначень їх місцезнаходження саме ТОВ «ВП «Агро капітал», що не суперечило умовам зазначених правочинів. Оскільки обсяги виконаних робіт, їх вартість та інші умови наведених вище договорів відповідачем не заперечувались при вказаних у відзиві на апеляційну скаргу обставинах, ним фактично підтверджено факт належного виконання та у повному обсязі ТОВ «Віт-Агро» умов зазначених договорів, у тому числі і щодо загальної площі оброблених земель. Крім того, будь-яких кримінальних проваджень за фактом самоправного оброблення чужої земельної ділянки ніким не подавалися, з даного приводу до ТОВ «Віт-Агро» претензії не пред`являлися. Посилання на долучені до заперечень копії документів суперечить нормам господарського процесуального законодавства, оскільки така поведінка відповідача мас ознаки чергової спроби створення ним штучних доказів за рахунок документів, що не були предметом дослідження судом першої інстанції (попередня подібна спроба подання до апеляційного суду раніше не досліджених документів описана у відзиві позивача на апеляційну скаргу). Жодного юридичного значеним для визнання договору №1-2020/2 від 01.04.2020 помилково укладеним не має той факт, що за заявою ТОВ «ВП «Агро капітал» внесенні відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування про начебто підроблення цього договору та його використання. Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «Віт-Агро» звернулось до ТОВ «ВП «Агро капітал» з актом виконаних робіт за договором №1-2020/2 від 01.04.2020 лише у грудні 2020 року, коли будь-які польові роботи не здійснювались, є безпідставними, оскільки як зазначено у позовній заяві, незважаючи на те, що ТОВ «Віт-Агро» послуги виконані у повному обсязі та прийняті ТОВ «ВП «Агро капітал», останнім вказаний акт тривалий час з невідомих причин не підписувався. Отриманий пізніше ТОВ «ВП «Агро капітал» в порядку нагадування лист від ТОВ «Віт-агро» № 17 від 17.12.2020 про підписання долучених до нього актів виконаних робіт залишений адресатом без відповіді. Листом TOB «Віт-Агpo» №1 від 05.02.2021 повторно направило на адресу ТОВ «ВП «Агро капітал» акт №1 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 30.04.2020 та нагадало про обов`язок цього товариства виконати умови договору №1/2020-2 від 01.04.2020 щодо оплати у повному обсязі виконаних робіт на суму 100 000 грн. Незважаючи на отримання адресатом цього листа,викладені у ньому вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ВП «Агро капітал» також проігноровані та залишені без відповіді. Таким чином, ТОВ «ВП «Агро капітал» неодноразово, починаючи з кінця квітня 2020 року, до подачі ТОВ «Віт-Агро» позовної заяви, сприймало вказані документи як дійсні, їх дійсність не оскаржувало, що вказує на те, до подачі наведеного позову відповідач погоджувався з викладеними у зазначених листі і вимозі фактами та обставинами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» у справі №911/974/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» на рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у справі №911/974/21, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №911/974/21 є вимоги про стягнення 106 041,77 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віт-Агро» (виконавець, позивач) укладено Договір про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 (далі - Договір), за яким виконавець зобов`язується надати замовнику силами своїх спеціалістів (фахівців) та із застосуванням власної техніки - послуги по обробітку ґрунту, а саме: оранка (вартість 1 га оранки становить 800,00 грн (вісімсот гривень 00 копійок) з ПДВ) в порядку, строки та за ціною, зазначеними у даному Договорі (надалі, послуги), а замовник зобов`язується оплатити надані йому послуги та надати необхідні паливно-мастильні матеріали (пункт 1.1. Договору).

Об`єми послуг (площа ґрунту, який необхідно обробити), його точне розташування, строк виконання робіт, ціна послуг, та інша детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим Договором, містяться в актах виконаних робіт. Виконання послуг, визначених цим Договором підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписання такого акту є підтвердженням відсутності претензій з боку замовника та належного виконання виконавцем покладених на нього обов`язків, передбачених даним Договором. Загальна сума Договору (загальна вартість наданих послуг) складає: 100 000,00 грн з ПДВ (пункти 1.2. - 1.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.3. Договору замовник зобов`язаний підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 3-х календарних днів з моменту його отримання від виконавця. У випадку виявлення недоліків у якості наданих послуг замовник протягом 3-х календарних днів з моменту отримання Акту в письмовій формі зобов`язаний повідомити виконавця про неналежне виконання умов Договору із зазначенням конкретних недоліків. Після усунення суттєвих недоліків, у разі їх виявлення, замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у строки та на умовах, визначених цим пунктом Договору. Якщо замовник не надає підписаний Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на адресу виконавця протягом 3-х календарних днів з моменту його отримання, то акт вважається підписаним, а замовник таким, що не має претензій до виконання роботи (наданих послуг).

Пунктами 4.1. - 4.6. Договору сторони погодили, що замовник здійснює оплату згідно підписаних актів виконаних робіт на розрахований рахунок виконавця згідно виставленого виконавцем рахунку-фактури протягом 3 робочих днів. Замовник здійснює остаточний розрахунок за надані послуги виконавцем згідно виставленого виконавцем рахунку-фактури та актів виконаних робіт протягом 3 робочих днів. Про перерахування коштів замовник повідомляє виконавця факсимільним зв`язком в день здійснення платежу. Підтвердженням платежу є платіжне доручення з відповідною банківською відміткою. Вартість послуг за цим Договором узгоджується виконавцем і замовником в Додатку №1 до Договору. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом здавання - приймання наданих послуг, який підписується замовником та виконавцем протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг. Підписання акту здавання-приймання наданих послуг замовником є підтвердженням відсутності будь-яких претензій з його боку.

У випадку порушення зобов`язання однією із сторін, що виникає з умов даного Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим Договором. Порушенням Договору є його невиконання або виконання неналежним чином умов, визначених змістом даного Договору. У випадку неналежного виконання замовником пунктів 3.4., 3.9., 4.3. даного Договору замовник сплачує на користь виконавця штраф у розмірі 0,5% від загальної суми даного Договору. В разі порушення строків оплати наданих послуг більше ніж на 5 календарних днів замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен день прострочення (пункти 5.1. - 5.4. Договору).

Позивач зазначає, що ним у повному обсязі були виконані послуги за Договором, про що складено, підписано та скріплено печаткою акт №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо оранки землі площею 125 га на загальну суму 100 000,00 грн, який у подальшому наданий для підпису керівнику відповідача.

У матеріалах справи наявні докази надсилання Акту здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 на юридичну адресу відповідача (опис вкладення №181 від 17.12.2020, рекомендоване повідомлення №181 від 17.12.2020).

Відповідачем отримано Акт здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 - 23.12.2020, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні №181 від 17.12.2020. Вказана інформація також підтверджується даними з сайту АТ «Укрпошта» за номером відправлення №181.

Листом №1 від 05.02.2021 ТОВ «Віт-Агро» повторно направило на адресу ТОВ «ВП «Агро Капітал» акт №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 для підписання та оплати у повному обсязі виконаних робіт на суму 100 000,00 грн. У матеріалах справи наявні докази надсилання листа з Актом здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 відповідачу (опис вкладення №023 від 06.02.2021, рекомендоване повідомлення №023).

Вказаний лист із актом отриманий відповідачем 09.02.2021 про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні №023 від 06.02.2021.

Однак, відповідачем вказаний акт непідписаний, відповідей на листи позивача не надано.

Отже, як зазначає позивач, враховуючи, що ТОВ «ВП «Агро Капітал» як замовник згідно умов Договору протягом трьох календарних днів з моменту отримання акту №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 в письмовій формі виконавця про неналежне виконання умов договору не повідомив, зазначений акт вважається підписаним, а відповідач має сплатити позивачу грошові кошти за ним.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції відзиву на позов не надав, у поданому до Господарського суду Київської області клопотанні вих. №б/н від 25.05.2021 просив суд продовжити термін на подання відзиву у справі у зв`язку з тим, що відповідачу у справі не було надіслано копії позовної заяви.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд зазначив, що не може розцінювати вказану заяву відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву як належну, позаяк відповідачем порушено процедуру її подання, встановлену статтею 119 Господарського процесуального кодексу України (не подано разом із заявою примірник документа стосовно подання якого пропущено строк).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами Договору, факт надання послуг у відповідному періоді згідно умов Договору повинен підтверджуватись шляхом підписання сторонами актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором позивачем долучено до позовної заяви підписаний ним в односторонньому порядку акт №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 на суму 100 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3. Договору замовник зобов`язаний підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 3-х календарних днів з моменту його отримання від виконавця. У випадку виявлення недоліків у якості наданих послуг замовник протягом 3-х календарних днів з моменту отримання Акту в письмовій формі зобов`язаний повідомити виконавця про неналежне виконання умов Договору із зазначенням конкретних недоліків. Після усунення суттєвих недоліків, у разі їх виявлення, замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у строки та на умовах, визначених цим пунктом Договору. Якщо замовник не надає підписаний Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на адресу виконавця протягом 3-х календарних днів з моменту його отримання, то акт вважається підписаним, а замовник таким, що не має претензій до виконання роботи (наданих послуг).

Матеріалами справи підтверджується факт надсилання позивачем Акту здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 на юридичну адресу відповідача (опис вкладення №181 від 17.12.2020, рекомендоване повідомлення №181 від 17.12.2020) та отримання вказаного акту відповідачем 23.12.2020, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні №181 від 17.12.2020.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем на виконання умов Договору (пункт 3.3.) виконано всі юридично значимі дії щодо надсилання Акту здачі-приймання робіт на юридичну адресу відповідача, водночас, останній вказаний Акт не підписав, про причини його непідписання та неповернення позивача не повідомив.

Відтак, у зв`язку з тим, що відповідач на виконання умов пункту 3.3. Договору не повернув позивачу підписаний Акт здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 у триденний строк після його отримання, не висловив заперечень щодо акту, суд розцінює Акт здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 таким, що схвалений (підписаний) сторонами в силу умов Договору. При цьому, останньою датою повернення позивачу підписаного відповідачем Акту було - 28.12.2020, позаяк останній день триденного строку припадає на 26.12.2020 (субота), який згідно положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України переноситься на 28.12.2020 (вівторок).

Між тим, пунктом 4.2. Договору встановлено, що замовник здійснює остаточний розрахунок за надані послуги виконавцем, згідно виставленого виконавцем рахунку-фактури, та актів виконаних робіт протягом 3 робочих днів.

Таким чином, у позивача виникло право вимоги від відповідача оплати за надані сільськогосподарські послуги згідно Акту здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 з 29.12.2020. При цьому, у випадку несплати відповідачем боргу прострочення платежу починається з 01.01.2021, оскільки останній третій робочий день, в який має бути сплачена послуга, припадає на 31.12.2020.

В якості доказів ненадходження коштів від відповідача позивачем надано суду банківську виписку з АТ «Креді Агріколь Банк» по рахунку НОМЕР_1 , з якої вбачається, що за період з 01.04.2020 по 08.04.2021 грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн зі сплати заборгованості за Актом здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 та/або Договором надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 на розрахунковий рахунок позивача не надходили.

Відповідачем під час розгляду даної справи судом першої інстанції не було надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо наявності основної заборгованості у відповідача за Договором надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 в сумі 100 000,00 грн.

Натомість, подаючи апеляційну скаргу, відповідач стверджує, що не зміг висловити суду першої інстанції свої заперечення у даній справі та надати докази про відсутність перед ТОВ «Віт-Агро» будь-яких боргових зобов`язань, оскільки Господарським судом Київської області було проігноровано клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву у справі.

Скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що жодних послуг ТОВ «Віт-Агро» відповідачу за Договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 надано не було, а виконання послуг здійснювалось за Договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, кошти за яким було перераховано позивачу в повному обсязі. До апеляційної скарги відповідачем додані нові докази у справі: копія договору про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, копія акту №1 прийомки виконаних робіт від 05.05.2020 згідно договору про надання послуг №1/2020 від 01.04.2020, копія виписки «Креді Агріколь Банк» по рахунку ТОВ «ВП «Агро Капітал», копії платіжних доручень №461 від 05.05.2020 на суму 10 000,00 грн, №495 від 15.06.2020 на суму 10 000,00 грн, №488 від 28.05.2020 на суму 3 000,00 грн, №496 від 15.06.2020 на суму 40 000,00 грн, №486 від 28.05.2020 на суму 50 000,00 грн про оплату послуг за договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020. До заперечень на відзив на апеляційну скаргу на підтвердження своєї правової позиції у справі відповідачем додані також копія заяви про кримінальне правопорушення, копія талону-повідомлення єдиного обліку №3252, копія витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2021, копія звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року 4-сг.

Стосовно питання щодо долучення до матеріалів нових доказів, наданих відповідачем, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

За змістом статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2021 відкрито провадження у даній справі та встановлено відповідачу строк на подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідачем не було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в установлений ухвалою суду строк (дата отримання копії ухвали про відкриття провадження - 08.05.2021).

Водночас, відповідачем 26.05.2021 до суду першої інстанції було подане клопотання вих. №б/н від 25.05.2021, в якому відповідач, окрім ознайомлення із матеріалами справи, просив суд продовжити термін на подання відзиву у справі у зв`язку з тим, що відповідачу у справі не було надіслано копії позовної заяви.

За змістом статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, Господарський суд Київської області, отримавши клопотання відповідача про продовження процесуального строку, мав розглянути останнє і прийняти з цього приводу згідно статті 119 Господарського процесуального кодексу України відповідний процесуальний документ - ухвалу про продовження або про відмову у продовженні процесуального строку на подання відзиву.

Однак, відповідне клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву від 25.05.2021 було розглянуте судом лише у рішенні по суті спору від 23.06.2021.

Зазначене, з огляду на те, що справа розглядалась в порядку письмового провадження та враховуючи доводи апеляційної скарги відповідача, спричинило невизначеність у його праві на подання відзиву із доказами на спростування позовних вимог після 26.05.2021.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у разі подання заяви про продовження процесуального строку відповідачу згідно приписів статті 119 Господарського процесуального кодексу України необхідно було разом з відповідною заявою подати до суду примірник відзиву (примірник документа стосовно подання якого пропущено строк), вимог стосовно чого відповідачем виконано не було.

Так, норма статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлює обов`язок сторони вчинити відповідну процесуальну дію (подати заяву, скаргу, документи тощо), стосовно якої пропущено строк, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку.

Однак, відповідачем у даній справі було подано заяву про проводження процесуального строку на подання відзиву, а не про поновлення процесуального строку. Отже, у відповідача був відсутній обов`язок подавати разом із заявою про проводження процесуального строку відзив на позовну заяву.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, прийняв надані відповідачем до справи на стадії апеляційного розгляду разом із апеляційною скаргою та запереченнями на відзив на апеляційну скаргу документи, проте, їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Стосовно посилання скаржника на те, що насправді послуги надавалися по Договору про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, а не Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 та що Договір про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 було укладено без дійсних намірів учасників його виконувати та без мети реального настання правових наслідків, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріалами справи підтверджується, що Договір про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 (належним чином завірена копія міститься у матеріалах справи) підписано представниками обох сторін, їх підписи скріплені печатками підприємств. У договорі сторонами погоджені усі істотні умови, необхідні для такого виду господарських договорів.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження визнання Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 недійсним, у тому числі з підстав його фіктивності (фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином), а тому, з огляду на презумпцію правомірності правочину, останній станом на дату вирішення даного спору є дійсним та є належною підставою виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Внесення за заявою ТОВ «ВП «Агро капітал» відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування про підроблення акту приймання-передачі виконаних робіт по договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 з метою заволодіння майном (коштами) ТОВ «ВП «Агро капітал» на загальну суму 100 000,00 грн судом до уваги не приймаються, оскільки згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України лише обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання скаржника на те, що Договір про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 було помилково надруковано ТОВ «Віт-Агро», який фактично містився лише у ТОВ «Віт-Агро», яке в свою чергу зобов`язувалося його знищити, однак цього не зробило і наразі намагається збагатитися за рахунок відповідача у справі, ґрунтуються виключно на твердженнях відповідача, не підтверджених жодними належними та допустимими доказами.

Наданий позивачем до суду акт №1 про виконання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 складений саме на підставі Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020, про що в ньому чітко зазначено.

Позивач не заперечує факту укладення між сторонами Договору про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, однак зазначає, що правовідносини між сторонами за Договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020, копія якого долучена відповідачем до апеляційної скарги, не є предметом спору в даній справі.

Колегія суддів, виходячи із встановленого судом факту укладення між сторонами Договору №1/2020-2 від 01.04.2020, погоджується із вказаними твердженнями позивача та не приймає до уваги долучені позивачем до апеляційної скарги копію акту №1 прийомки виконаних робіт від 05.05.2020 та платіжні доручення, оскільки останні складені на підставі договору, який не є предметом спору в даній справі, а відтак не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача основної заборгованості перед позивачем за Договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 у сумі 100 000,00 грн.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, отримавши від позивача лист №17 від 17.12.2020, претензію №1 від 17.12.2020, акт здачі-приймання робіт №1 від 30.04.2020 за Договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020, лист №1 від 05.02.2021, рахунок на оплату №1 від 30.04.2020 не висловив у відповідь жодних заперечень позивачу щодо неукладеності між сторонами Договору про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020, безпідставності виставлення претензії, рахунку на підставі вказаного договору.

При цьому, як вбачаться зі змісту листа №17 від 17.12.2020, в останньому позивач зазначав про виконання ним зобов`язань як за Договором про надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020, так і за Договором про надання послуг №1/2020-1 від 01.04.2020.

Посилання скаржника у поданих до суду запереченнях на відзив на апеляційну скаргу в обґрунтування своїх доводів щодо неможливості надання позивачем послуг за спірним Договором №1/2020-2 від 01.04.2020 на те, що у 2020 році ТОВ «ВП «Агро Капітал» орендувало земельні ділянки сільськогосподарського призначення для вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур лише у розмірі 191,29 га у той час, як виходячи із логіки позивача, ним було надано послуг (оранки) разом за договорами про надання послуг на площі 290 га (165 га +125 га), що фізично є неможливим, оцінюються судом критично, оскільки умовами вказаних договорів не визначено будь-яке місцезнаходження, кадастрові номери чи інші ідентифікуючі дані земельних ділянок, що оброблялись технікою ТОВ «Віт-Агро» на замовлення ТОВ «ВП «Агро капітал». У даному контексті колегія суддів приймає до уваги твердження позивача стосовно того, що позивачу під час надання послуг згідно умов договорів не було відомо кому саме належали земельні ділянки, що оброблялись технікою ТОВ «Віт-Агро», хто та на підставі яких речових прав користувався цими землями, землі оброблялись з урахуванням визначень їх місцезнаходження саме ТОВ «ВП «Агро капітал», що не суперечило умовам зазначених правочинів.

Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «Віт-Агро» звернулось до ТОВ «ВП «Агро капітал» з актом виконаних робіт за договором №1-2020/2 від 01.04.2020 лише у грудні 2020 року, коли будь-які польові роботи не здійснювались, що, на думку скаржника, спростовує факт надання послуг за договором №1/2020-2 від 01.04.2020, судом відхиляються, оскільки, по-перше, отримавши відповідний акт у грудні 2020 року, відповідач не висловив жодних заперечень проти нього, у тому числі, щодо строку його пред`явлення, а по-друге, укладений сторонами Договір №1-2020/2 від 01.04.2020 не містить умови про те, що надання замовнику на підпис акту виконаних робіт пізніше, ніж через три робочі дні після фактичного надання послуг, звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Враховуючи наведене, колегія суддів розцінює докази позивача, надані на підтвердження факту укладення Договору №1-2020/2 від 01.04.2020 та надання за ним послуг на суму 100 000,00 грн, більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування відповідачем.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 100 000,00 грн за Договором надання послуг №1/2020-2 від 01.04.2020 є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, останнім заявлені до стягнення із відповідача втрати від інфляції у сумі 2 313,00 грн за період з січня 2021 року по лютий 2021 року та 731,51 грн - 3% річних за період прострочення відповідачем оплати з 01.01.2021 по 30.03.2021.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 731,51 грн та

інфляційних втрат у сумі 2 313,00 грн з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі підлягають задоволенню, висновки місцевого господарського суду із приводу чого також є обґрунтованими.

Також позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 2 997,26 грн за період прострочення заборгованості з 01.01.2021 по 30.03.2021 на суму 100 000,00 грн.

Із приводу цієї частини позовних вимог суд зазначає наступне.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.4. Договору сторони погодили, що в разі порушення строків оплати наданих послуг більше ніж на 5 календарних днів замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен день прострочення.

Враховуючи зазначене, суд, перевіривши розрахунок пені позивача, встановив, що він є арифметично вірним, а тому сума пені у розмірі 2 997,26 грн підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог позивача в даній справі у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у даній справі також присуджено до стягнення із відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд, посилаючись на положення статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, встановив, що представник позивача Приймак О.Ю. є адвокатом (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4676, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №16-1-17 від 25.10.2011), його повноваження підтверджуються Договором про надання правової допомоги, ордером серії: АА №1082854 від 03.03.2021, факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн підтверджується належними та допустимими доказами (рахунком на оплату №05/02 від 05.02.2021 та платіжним дорученням №991 від 08.02.2021), та враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, а також враховуючи, що даний спір не відноситься до категорії складних, вирішив покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача у розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга відповідача не містить доводів на спростування рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, відтак, не виявивши порушень норм матеріального та процесуального права в цій частині, суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн.

Водночас, як вже було зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем наведено розрахунок витрат на послуги адвоката в апеляційному суді (підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 8 000,00 грн, 2 000,00 грн за 1 годину роботи адвоката при підготовці та подачі до суду апеляційної інстанції інших процесуальних документів та пояснень на користь клієнта в суді апеляційної інстанції). Позивач зазначив, що рахунки на оплату, акти виконаних робіт та підтвердження їх оплати будуть подані у процесі розгляду справи.

09.08.2021 позивач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав клопотання про долучення документів щодо витрат на правову допомогу, а саме акту виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) від 22.07.2021, платіжного доручення №1028 від 30.07.2021 на суму 8 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За змістом статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 03.02.2021 між Адвокатським Бюро «Приймак та Партнери» (Адвокатське бюро) та позивачем (Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги б/н, предметом якого є надання Адвокатським бюро послуг з правового консультування стосовно спірних питань, що виникають при виконанні договорів про надання послуг за 2020 рік, укладених між ТОВ «ВП «Агро Капітал» як замовником і ТОВ «Віт-Агро» як виконавцем щодо обробки ґрунту замовника; здійснення захисту, представництва інтересів та надання інших видів правової допомоги клієнту в усіх державних органах, а тому числі, але не виключно, в судах усіх інстанцій.

Для надання правової допомоги клієнту Бюро призначає адвоката Приймака О.Ю. (пункт 1.1. договору про надання правової допомоги).

Повноваження адвоката Приймака О.Ю. підтверджені ордером серії: АА №1082854 від 03.03.2021, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №4676, виданим на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №16-1-17 від 25.10.2011.

На підтвердження виконання робіт (надання послуг), обумовлених договором про надання правової допомоги, позивачем до матеріалів справи долучені акт виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) від 22.07.2021 та платіжне доручення №1028 від 30.07.2021 на суму 8 000,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про підтвердження надання адвокатом Приймаком О.Ю. для позивача у даній справі послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між сторонами розмірі на загальну суму 8 000,00 грн.

Письмових клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у відповідності до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України відповідачем заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на правову допомогу під час апеляційного перегляду справи покладаються на відповідача у загальному розмірі 8 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» на рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у справі №911/974/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у справі №911/974/21 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро Капітал» (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Богачевського, буд. 19, кв. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віт-Агро» (09031, Київська обл., Сквирський р-н, с. Пищики, вул. Садова, буд. 5, ) 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №911/974/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова