РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2021Справа № 910/10638/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна Архітектура Міст»

про стягнення 149.884,15 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Малигіна О.С. самопредставництво

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

02.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна Архітектура Міст» про стягнення 149.884,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 01/265/20 від 18.06.2020 позивачем в період з 22.02.2021 по 20.05.2021 було здійснено відповідачу поставку на загальну суму 457.139,24 грн, що підтверджується видатковими накладними № К-000006664 від 22.02.2021, № К-000009445 від 10.03.2021, № К-000007472 від 25.02.2021, № К-000011664від 08.04.2021, № К-000018893 від 30.04.2021, № К-000021724 від 20.05.2021. Умовами договору встановлено, що вартість поставленої продукції відповідачем сплачується протягом 14 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару. У в`язку з тим, що відповідачем було сплачено лише 326.670,99 грн, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 149.884,15 грн, з яких 130.469,15 грн основного боргу, 3.077,32 грн. пені, 615,47 грн - 3% річних, 1.259,40 інфляційних втрат та 14.462,15 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10638/21 від 07.07.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

09.07.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/10638/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.07.2021 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, 4 (номер відправлення 124), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 14.07.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 22.07.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за трек-кодом № 124, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 06.08.2021 включно.

06.08.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Відповідач заперечує та ставить під сумнів, щодо наявності у позивача оригіналів договору № 01/265/20 від 16.06.2020 та інших письмових доказів, які додані до матеріалів справи. Підписання відповідної договірної документації по електронній пошті, без застосування кваліфікованого електронного підпису, не ґрунтується на діючому законодавстві так за допомогою звичайної електронної пошти може погоджуватись проектна договірна документація, адже вираженням волі сторони до укладання договору в цілому повинна відповідати діючому законодавству. Відповідач не заперечує, що можливо на рівні менеджерів з продажу сторонами і погоджувалось умови договорів, але сторони не прийшли до всіх істотних умов, а тому договір зі сторони відповідача не підписувався. Звертає увагу, що позивач в порушення ч. 5 ст. 91 ГПК України у своєї позовній заяві не вказав про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмових доказів, які були додані до позовної заяви, що вказує на факт відсутності у позивача оригіналів письмових доказів, які були додані до позову, а тому позовні вимоги зазначені позивачем не гуртуються на законодавстві.

Разом з відзивом відповідачем до суду подано клопотання про витребування у позивача доказів, а саме: оригінал договору № 01/265/20 від 16.06.2020; оригінал видаткової накладної № К-000006664 від 22.02.2021; оригінал видаткової накладної № К-000009445 від 10.03.2021; оригінал видаткової накладної № К-000007472 від 25.02.2021; оригінал видаткової накладної № К-000011664 від 08.04.2021; оригінал видаткової накладної № К-000018893 від 30.04.2021; оригінал видаткової накладної № К-000021724 від 20.05.2021.

Також у клопотанні відповідач просить розглядати справу № 910/10638/21 за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим винести ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В обґрунтування поданого відповідачем клопотання останній посилається на те, що договір № 01/265/20 від 16.06.2020 та додатки до нього стороною відповідача не підписувалися, а отже у позивача немає права подавати позов з підстав викладених у позовній заяві.

06.08.2020 на електрону пошту суду від відповідача надійшов відзив на позов аналогічного змісту.

16.08.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначає наступне. Позивач у позовній заяві зазначив, що оригінали договору, видаткових накладних та довіреностей до них, копії яких додані до позовної заяви знаходяться у позивача - ТОВ «Метал Холдінг Трейд». Оригінали екземплярів документів відповідача знаходяться у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна Архітектура Міст». Позивач гарантує, що усі оригінали документів оформлені належним чином та за першою вимогою може їх надати. Підписи сторін містяться на кожній сторінці договору поставки № 01/265/20 від 18.06.2020. З огляду на приписи ст. 181 ГК України не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений. Відповідачем в рахунок зменшення заборгованості було сплачено лише 326.670,99 грн. Відповідач неодноразово у платіжних дорученнях посилався на номер та дату саме зазначеного «не підписаного» ним договору. Відповідач безпідставно заперечує підписання договору поставки № 01/265/20 від 18.06.2020. Також рахунки-фактури та видаткові накладні мають посилання на вищезазначений договір. 12.08.2021 на поштову адресу позивача надійшов лист від відповідача про визнання заборгованості саме за договором поставки № 01/265/20 від 18.06.2020, що підтверджується копією конверта. Вважає, що відповідач у відзиві не надав аргументів щодо спростування наданих позивачем доказів по суті позовних вимог, а всі наведені ним твердження зроблені з метою затягування розгляду справи. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

16.08.2021 позивачем подано до суду додаткові документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи № 910/10638/21 в порядку загального позовного провадження відмовлено. Судове засідання призначено на 02.09.2021. В порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у позивача оригінали (для огляду в судовому засіданні) наступних документів: оригінал договору № 01/265/20 від 16.06.2020; оригінал видаткової накладної № К-000006664 від 22.02.2021; оригінал видаткової накладної № К-000009445 від 10.03.2021; оригінал видаткової накладної № К-000007472 від 25.02.2021; оригінал видаткової накладної № К-000011664 від 08.04.2021; оригінал видаткової накладної № К-000018893 від 30.04.2021; оригінал видаткової накладної № К-000021724 від 20.05.2021.

01.09.2021 відповідачем на електрону пошту суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні 02.09.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 викликано відповідача в судове засідання, що відбудеться 09.09.2021.

Позивачем в судовому засіданні 09.09.2021 подано для огляду суду оригінали документів, що були витребувані судом в ухвалі від 17.08.2021.

Позивач в судовому засіданні 09.09.2021 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 09.09.2021 не з`явився.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва з 05.07.2021 зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, про що розміщено офіційне повідомлення на сайті Судова влада України.

Судом не було здійснено направлення відповідачу ухвали від 02.09.2021, проте дії відповідача (подані відзив та клопотання про відкладення) свідчать що відповідач був обізнаний про розгляд даної справи в суді.

Суд вважає за доцільне зазначити, що інформація стосовно розгляду судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

До того ж, необхідно зауважити, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 09.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Холдинг Трейд» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасна Архітектура Міст» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 01/265/20 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність покупця мателопродукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість поставленого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 130.469,15 грн, а також за не своєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3.077,32 грн. пені, 615,47 грн - 3% річних, 1.259,40 інфляційних втрат та 14.462,15 грн штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення оригіналом печаток сторін і діє по 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Якщо за двадцять календарних днів до закінчення строку дії даного договору будь-яка із сторін письмово не попередить іншу сторону про припинення дії договору або між сторонами не буде укладено новий договір, даний договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, але не більше 2-х разів.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення не бажання продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір є продовженим.

Відповідно до п. 1.2 договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в рахунках-фактурах та/або специфікаціях та видаткових накладних постачальника, які є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 457.139,24 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ К-000006664 від 22.02.2021 на суму 78.778,01 грн,

№ К-000009445 від 10.03.2021 на суму 80.506,01 грн,

№ К-000007472 від 25.02.2021 на суму 22.841,44 грн,

№ К-000011664 від 08.04.2021 на суму 224.907,20 грн,

№ К-000018893 від 30.04.2021 на суму 8.514,68 грн,

№ К-000021724 від 20.05.2021 на суму 41.591,90 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору загальна сума цього договору складає суму поставленого товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних до цього договору.

Згідно з п. 4.2 договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі або у рахунках-фактурах/специфікаціях на кожну окрему партію товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець сплачує вартість поставленої партії товару протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару, якщо інше не зазначено у рахунку-фактурі/специфікації.

Загальна неоплачена вартість товару за цим договором не може перевищувати суму в розмірі 150.000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що останнім частково здійснено сплату товару на загальну суму 326.670,09 грн.

Крім цього в матеріалах справи наявний лист відповідача від 11.06.2021, отриманий позивачем, в якому відповідач повідомив, що заборгованість за договором поставки № 01/265/20 від 18.06.2020 в сумі 130.469,15 грн буде погашено до 11.07.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за договором зобов`язань вартість товару у визначений строк не сплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 130.469,15 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 130.469,15 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк оплату за отриманий товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 5.2 договору за порушення строків оплати товару, встановлених в п. 4.3. цього договору та додатках до нього покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання, від

несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті виконаних робіт відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду становить 3.076,03 грн (позивачем здійснено невірне нарахування за накладною № К-000018893 від 30.04.2021 на суму 8.514,68 грн).

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 3.076,03 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідно в іншій частині розміру пені в позові слід відмовити.

Пунктом 5.3 договору визначено, що крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 10 (десять) календарних днів, сплачує

постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару, якщо інше не зазначено у специфікації.

Оскільки прострочення з оплати поставленого товару мало місце понад 10 календарних днів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 14.462,81 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача: 10% від вартості товару за накладними К-000011664 від 08.04.2021 (на суму 131.954,47 грн), № К-000018893 від 30.04.2021 (на суму 8.514,68 грн), № К-000021724 від 20.05.2021 на суму 41.591,90 грн)).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1.259,40 грн інфляційних втрат та 615,47 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

За розрахунками суду розмір 3% річних становить 615,21 грн (позивачем здійснено невірне нарахування за накладною № К-000018893 від 30.04.2021 на суму 8.514,68 грн).

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 615,21 грн - 3% річних та в іншій частині вимоги позивача про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають.

З наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем допущено арифметичну помилку при підрахунку загальної суми інфляційних втрат в сумі 1.259,40 грн, оскільки сума 1.174,71 грн та 111,69 грн разом складає 1.286,40 грн

При цьому за розрахунками суду розмір інфляційних втрат становить 1.285,40 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром інфляційних втрат - 1.259,40 грн.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1.259,40 грн інфляційних втрат.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Твердження відповідача про те, що договір ним не підписувався не підтверджується матеріалами справи.

Так, оглянувши в судовому засіданні поданий позивачем примірник оригіналу договору № 01/265/20 від 16.06.2020 судом встановлено, що він з боку відповідача підписаний та скріплений його печаткою.

Більш того, дії відповідача щодо здійснення часткової оплати поставленого товару з посиланням в призначенні платежу саме на договір № 01/265/20 від 18.06.2020, а також лист відповідача від 11.06.2021 про визнання боргу за договором № 01/265/20 від 18.06.2020 та його погашення до 11.07.2021 свідчить про зворотне.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна Архітектура Міст» (04053, м. Київ, пров. Бехтеревський, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 4, ) 130.469 (сто тридцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 15 коп. боргу, 3.076 (три тисячі сімдесят шість) грн 03 коп. пені, 615 (шістсот п`ятнадцять) грн 21 коп. 3% річних, 1.259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) грн 40 коп. інфляційних втрат, 14.462 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн 15 коп. штрафу та 2.269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 98 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.09.2021.

СуддяВ.В. Сівакова