ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 Справа № 917/789/21

за позовною заявою Акціонерного товариства Полтаваобленерго, вул. Старий Поділ, 5 м. Полтава, 36022 Код , Адреса для листування: пр-т. Свободи, 8, м.Кременчук, Полтавська область, 39601

до Приватного акціонерного товариства Кременчуцька трикотажна фабрика, пр-т. Полтавський, 2-А м. Кременчук, Полтавська область, 39627, Код

про стягнення 73036,87 грн

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: Бобровський С.С.

представник відповідача: Шапошник Р.Ф.

Акціонерне товариство Полтаваобленерго звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Кременчуцька трикотажна фабрика про стягнення плати за перетікання (генерацію) реактивної електричної енергії у розмірі 73036 грн. 87 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі № 917/789/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін (вх. № 6531) з метою надання пояснень, уточнень стосовно питань, які можуть виникати при розгляді справи.

Ухвалою від 17.06.2021р. суд постановив клопотання позивача про розгляд справи з викликом сторін задовольнити, призначити судове засідання для розгляду по суті на 01.07.2021.

Ухвалою від 01.07.2021р. суд постановив відкласти розгляд справи на 05.08.21.

Відповідач подав відзив в якому проти позову заперечує.

Позивачем надана відповідь на відзив з витягом з програмного комплексу за показами розрахункових засобів обліку електричної енергії по договору 394.

Ухвалою від 05.08.21 відкладено розгляд справи на 31.08.21.

В судовому засіданні 31.08.21 оголошено перерву.

В судовому засіданні 09.09.21 відповідачем подано клопотання про долучення додаткових матеріалів.

Суд приймає до уваги, що згідно ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

В силу ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням вставленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторонами не обґрунтувано неможливість подання доказів у встановлений строк, тому подані сторонами докази з пропуском строку, який встановлено законом, не приймаються судом до розгляду.

Заяви про поновлення чи продовження процесуальних строків від сторін не надходили.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 10.12.2020 року через фіксацію значних обсягів генерації реактивної електроенергії у вихідних точках вимірювання на об`єкті Відповідача, спеціалістами Позивача була ініційована перевірка стану компенсуючих установок. Всупереч Правил роздрібного ринку енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року №21500394, який є публічним, уповноважені представники Позивача не були допущені на об`єкт Відповідача для проведення інспекції щодо наявності у Відповідача або його субспоживачів засобів компенсації реактивної потужності, про що надано Акт про недопуск від 10.12.2020 року. Позивачем був виставлений рахунок від 31.12.2020 за перетікання реактивної електроенергії згідно договору № 21500394 від 01.01.2019. Нарахування плати за перетікання (генерацію) реактивної електричної енергії у розмірі 73036 грн. 87 коп. було здійснено згідно з пунктом 40 розділу III Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, котра затверджена наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №87 від 06.02.2018 року.

В зв`язку з несплатою коштів в сумі 73036, 87 грн., нарахованих згідно рахунку від 31.12.2020, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 73036, 87 грн.

Заперечуючи у відзиві проти позову відповідач зазначає, зокрема, на те, що:

1) представникам позивача не було надано доступ до приміщення, в зв`язку з дотриманням проти епідеміологічних заходів та орендою приміщення Сервісним центром з обслуговування громадян Автозаводського району в м. Кременчуці Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

2) невід`ємною частиною Договору № 21500394 від 01.01.2019 є додаток №3 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної енергії» та додаток № 11 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії», які не укладались сторонами. Відсутність договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, оскільки відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 06.02.2018 № 87 споживач зобов`язаний здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, якщо між цим споживачем та власником електричних мереж (оператором системи), до яких приєднаний об`єкт споживача, був укладений договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

3) відсутність доказів фіксації значних обсягів генерації реактивної електроенергії у вхідних точках вимірювання на об`єкті споживача з відсутніми пристроями КРП у відповідності до п. 40 Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії та безпідставність нарахування за грудень 2020 року згідно рахунку від 31.12.2020 за минулі два роки.

При вирішенні спору суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, за приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до норм ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При цьому ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що на виконання постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (ПРРЕЕ), 26.12.2018 позивачем була підписана «Заява-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії» № 21500394.

До укладення договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Правил відносини між ОСР/ОСП та споживачем щодо розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії регулюються договорами про постачання електричної енергії та договорами про технічне забезпечення електропостачання споживача між основним споживачем та субспоживачем.

Відповідно до положень пунктів 4.33 та 4.34 розділу IV ПРРЕЕ, споживачі, які відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язані здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, вносять плату за перетікання реактивної електричної енергії на поточний рахунок оператора системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднанні електроустановки споживачів, відповідно до умов договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, який може бути додатком до договору споживача про розподіл (передачу) електричної енергії.

Величина плати за перетікання реактивної електричної енергії визначається оператором системи відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, та ПРРЕЕ та зазначається у договорі про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

Відповідно до п.п. 12.1., 12.2. договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії» № 21500394 інші умови можуть бути узгоджені сторонами в додатках до цього Договору, які є невід`ємними частинами цього Договору. Усі додатки до цього Договору та продовження до них, які містять інформацію, що не є публічною, оформлюються Оператором системи письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженою особою Оператора системи та направляються Споживачу. Узгодження здійснюється шляхом обміну письмовими повідомленнями відповідно до ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України, а в разі не досягнення згоди у встановленому діючим законодавством порядку.

Відповідно до п. 12.8. зазначеного договору невід`ємною частиною Договору є додатки:

№ 1 «Заява приєднання»;

№ 2 «Паспорт точки розподілу електричної енергії»;

№ 3 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії»:

№ 4 «Порядок розрахунків»;

№ 5 «Порядок участі Споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень» (крім побутових споживачів);

№ 6 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» (для побутових споживачів оформлюється лише за потреби, при наявності електроустановок напругою 1 кВ та вище);

№ 7 «Однолінійна схема (схема електропостачання Споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки Споживача, і точок їх приєднання)» (крім побутових споживачів):

№ 8 «Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережах Споживача» (за необхідності);

№ 9 «Акт екологічної, аварійної та технологічної броні Споживача» (за наявності).

№ 10 «Порядок надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії» (за необхідності);

№ 11 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» (за необхідності);

№ 12 «Порядок обміну документами у вигляді електронного примірника документа» (крім побутових споживачів).

12.9. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін.

12.10. Оператор системи інформує Споживача про зміну будь-яких умов публічного договору шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті Оператора системи.

12.11. У разі підписання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовому вигляді, він підписується у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з них зберігається у Оператора системи, другий - у Споживача. Зміни до такого договору вносяться відповідно до п. 12.10 Договору та за ініціативою будь-якої із сторін можуть бути оформлені шляхом підписання двосторонньої угоди у паперовому вигляді.

Сторонами не надано доказів укладення додатків до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії» № 21500394. Зазначений в додатку до позовної заяви та доданий до неї Додаток 11 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» фактично не укладено, про що представники сторін не заперечували в судовому засіданні.

Таким чином, до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 21500394 додатки № 8 «Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережах Споживача», № 10 «Порядок надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії», № 11«Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» як і сам договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії не укладено.

Позивач посилається на те, що відповідно до пункту 1 розділу III Методики Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, яка затверджена наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №87 від 06.02.2018 року, розрахунки за перетікання реактивної електроенергії здійснюються за об`єктами непобутових споживачів електроенергії з дозволеною потужністю 50 кВт і більше, крім об`єктів, що споживають електроенергію на комунально-побутові потреби або технічні цілі багатоквартирних будинків (робота ліфтів, насосів, замково-переговорних пристроїв, освітлення дворів, східців номерних знаків тощо), а також за об`єктами альтернативної енергетики дозволено потужністю власних потреб 50 кВт і більше або які відносяться до генеруючи одиниць типу В.С.О. Оплата за звітний розрахунковий період здійснюється, якщо споживання або генерація реактивної електроенергії за об`єктом становить 1000 кВАр год і більше (за відсутності відповідних засобів обліку реактивної електроенергії ці величини визначаються розрахунковим шляхом). При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідно до пункту 40 розділу III Методики у разі фіксації значних обсягів генерації реактивної електроенергії у вхідних точках вимірювання на об`єкті споживача з відсутніми пристроями КРП, що може відбуватись за рахунок зарядної потужності кабельних ліній споживача, транзитних перетікань реактивної потужності через замкнені мережі споживача або ОС, наявності пристроїв КРП в мережах субспоживачів тощо споживач повинен надати доступ працівникам ОС для відповідної інспекції щодо наявності у споживача або його субспоживачів засобів КРП. У разі відмови споживача від такої інспекції ОС нараховує споживачу плату за генерацію реактивної електроенергії.

До позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження фіксації значних обсягів генерації реактивної електроенергії у вхідних точках вимірювання на об`єкті споживача з відсутніми пристроями КРП.

Суд приймає до уваги, що порядок нарахування плати за генерацію реактивної електроенергії у разі фіксації значних обсягів генерації реактивної електроенергії врегульовано Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (Додаток 11 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії). Можливість укладення Додатку 11 передбачена в договорі про надання послуг з розподілу електричної енергії» № 21500394 (п. 12.8. договору).

Так, відповідно до п.п. 14-15 зазначеного Порядку у разі фіксації значних обсягів генерації реактивної електроенергії у вхідних точках вимірювання на об`єкті Споживача з відсутніми пристроями КРП, що може відбуватись за рахунок зарядної потужності кабельних ліній споживача, транзитних перетікань реактивної потужності через замкнені мережі споживача або ОС, наявності пристроїв КРП в мережах субспоживачів тощо, Споживач повинен надати доступ для відповідної інспекції щодо наявності у споживача або його субспоживачів засобів КРП. У разі відмови Споживача від такої інспекції йому нараховується плата за генерацію реактивної електроенергії.

У разі самовільного підключення Споживачем пристроїв КРП споживач має сплатити за розрахункові обсяги генерації реактивної електроенергії за формулою 7 Методики з урахуванням потужності самовільно підключених пристроїв КРП з дати останнього внесення змін до цього додатка.

Відповідно до п. 16 Порядку нарахування по п. 14. 15. цього додатку проводиться на підставі даних двостороннього акта, яким фіксується встановлення (додаткового встановлення) пристроїв КРП. При відмові Споживача від підписання акт вважається дійсним, якщо підписаний трьома представниками Оператора системи.

Нарахування плати за перетікання реактивної електроенергії в розмірі 73036,87 грн., яка заявлена до стягнення з відповідача, відображено позивачем в рахунку № R21500394 від 31.12.2020 де зазначено «Перерахунки та донарахування - 73036,87 грн.» без відповідного розрахунку та обґрунтування. Доказів фіксації встановлення (додаткового встановлення) пристроїв КРП позивачем не надано.

Позовна заява та розрахунок суми позовних вимог, який додано до позовної заяви, не містять будь-якого обґрунтування нарахування плати за перетікання реактивної електроенергії у визначений позивачем період, а саме: з 26 жовтня 2018 року по 01грудня 2020 року, а також зазначених самих показників за кожен окремий місяць.

Надані позивачем докази не підтверджують обставини щодо порушення відповідачем договірних зобов`язань відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії» № 21500394.

Щодо посилання відповідача стосовно оренди приміщення Сервісним центром з обслуговування громадян Автозаводського району в м. Кременчуці Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд зазначає, що зазначені обставини не підтверджено доказами.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та за результатами оцінки доказів, суд приходить до висновку, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову та відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суду Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.09.21 р

Суддя Киричук О.А.