ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" вересня 2021 р. Cправа № 902/372/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

Представники сторін не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057)

до: Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 01050)

до: Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України (вул. 1-го Травня, 2, м. Липовець, Липовецький район, Вінницька область, 22500)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання недійним рішення загальних зборів трудового колективу, визнання недійсним рішення від 12.04.2018, визнання протиправною та скасування держаної реєстрації змін до відомостей

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №б/н від 15.03.2021 Громадської організації "Товариство сприяння обороні України "ТСО України)" з вимогами до Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, до Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України про:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України від 10.04.2018, викладених в Протоколі №1;

- визнання недійсним рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в новій редакції;

- визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про відповідача 2 (реєстраційну дію від 23.05.2018 № 6000011 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвалою від 15.04.2021 відкрито провадження у справі № 902/372/21, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11 травня 2021 та витребувано у Липовецької районної державної адміністрації реєстраційну справу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

07.05.2021 на електронну адресу суду від відповідача1 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній проти позову заперечує.

11.05.2021 на електронну адресу суду від відповідача2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову.

Ухвалою від 11.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження по справі №902/372/21 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 01.06.2021, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

31.05.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів 1 та 2, в якому спростовує твердження відповідачів та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На визначену дату з`явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про залучення співвідповідачів в якому, посилаючись на положення ст. 48 ГПК України, просить залучити в якості співвідповідачів у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Клопотання мотивує тим, що предметом спору у даній справі є оскарження рішень відповідачів, в результаті яких фізичні особи набули права власності на частку у статутному капіталі відповідача2, тому вирішення справи вплине на права та обов`язки вказаних осіб.

Ухвалою від 01.06.2021 суд постановив залучити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі в якості співвідповідачів та відкласти підготовче засідання на 14.06.21 о 14:30 год.

На визначену судом дату (14.06.2021) у судове засідання з`явились представники позивача, відповідачів 1,2. Представники відповідачів 3,4 правом участі у судовому засіданні не скористались, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку.

Представник позивача у судовому засіданні подав супровідний лист, яким надано суду докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачам 3,4.

Суд долучив дані документи до матеріалів справи.

Крім того, суд звернув увагу представників сторін на те, що Липовецькою районною державною адміністрацією не виконано вимоги ухвали суду від 15.04.2021 щодо надання до суду реєстраційної справи Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

Ухвалою від 14.06.2021 суд постановив відкласти підготовче засідання на 13.07.21 о 10:00 год. та повторно витребувати у Липовецької районної державної адміністрації реєстраційну справу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

30.06.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання без його участі та призначення справи до розгляду.

На визначену судом дату (13.07.2021) у судове засідання з`явилась представник вдповідача 2, яка не заперечила проти закриття підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті.

А також суд звернув увагу на те, що Липовецькою районною державною адміністрацією повторно не виконано вимоги ухвали суду.

Ухвалою від 13.07.2021 суд постановив закрити підготовче провадження з 15.07.2021 та призначити справу для судового розгляду по суті на 18 серпня 2021 р. о 10:00, повторно витребувати у Липовецької районної державної адміністрації реєстраційну справу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України (вул. 1-го Травня, 2, м. Липовець, Липовецький район, Вінницька область, 22500, ідентифікаційний код 02719379).

03.08.2021 надійшла заява Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України про внесення відомостей про учасника справи.

12.08.2021 надійшло клопотання Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України про долучення копії статуту.

Суд постановив долучити вищевказані документи до матеріалів справи.

18.08.2021 через канцелярію суду представником Вінницького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України було подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору. Крім того, дане клопотання містить примітку "не заперечую", проставлену представником позивача.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились.

Дослідивши вищевказане клопотання та врахувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору.

Ухвалою від 18.08.2021 відкладено розгляд справи по суті на 09.09.2021, витребувано у Вінницької районної державної адміністрації реєстраційну справу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України, яку зобов`язано надати до суду до 02.09.2021.

31.08.2021 до суду від Вінницької районної державної адміністрації надійшла завірена копія реєстраційної справи Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

08.09.2021 до суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, яке мотивовано тим, що останній перебуває на лікарняному.

09.09.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі.

На визначену судом дату 09.09.2021 представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, що стверджується наявними в справі доказами.

За таких обставин, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши клопотання представника відповідача 1 про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про його відхилення, з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Проте, відповідачем1 не надано суду належних та допустимих доказів неможливості направити в судове засідання іншого представника, а неявка представника відповідача1 у даному випадку, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім того, явка учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою.

З метою не порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд вирішив здійснити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами за відсутності представників сторін, в межах встановлених ГПК України строків.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.09.2021, в зв`язку з неявкою представників сторін в судове засідання вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Громадська організація «Товариство сприяння обороні України» (ТСО України) (позивач) є юридичною особою, що діє на підставі Статуту, затвердженого постановою ХІV (позачергового) З`їзду Товариства сприяння обороні України від 07.12.2016 (ТСО України).

Позивач є всеукраїнською громадською організацією.

Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України (відповідач 1) є відокремленим підрозділом позивача, підпорядкований йому та діє на підставі статуту позивача, що діє на території Вінницької області.

Липовецький районний спортивно - технічий клуб Товариства сприяння обороні України (відповідач 2) є юридичною особою, створеною відокремленим підрозділом позивача - Вінницькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України (відповідач1).

За твердженням позивача він був єдиним засновником Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

15.03.2018р., голова Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, ОСОБА_3 , звернувся до Позивача із клопотанням щодо «погодження рішення про внесення змін до статутів підпорядкованих організацій, в частині «Засновники», де прописати, що засновником є Вінницька ОО ТСОУ з часткою 24,5%, а решта 75,5% - підпорядкованій організації». Вказане звернення було зумовлене тим, що у відповідності до пп. «г» п. 4.10.5 статуту відповідача 1, до компетенції ради правління Вінницької ОО ТСО України належить приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів спортивно - технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій та інших юридичних осіб в межах Вінницької області, з обов`язковим попереднім погодженням з Радою Правління Товариства.

Як зазначено в позовній заяві, Радою Правління позивача рішення про надання згоди на внесення відповідних змін не приймалось.

Листом від 22.03.2018р. №94/06-03/25 позивач повідомив відповідача 1 про відмову у задоволенні його клопотання про погодження внесення змін до статутів підпорядкованих підприємств.

За твердженням позивача, з відома та ініціативи голови Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України ОСОБА_3 10.04.2018р. на Загальних зборів трудового колективу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України було прийнято наступні рішення:

- Затвердити розмір статутного капіталу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в розмірі 10000 грн.

- Прийняти до складу засновників Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України ОСОБА_3 , ОСОБА_2

- Затверджено склад засновників та розподілено статутний капітал наступним чином:

1) Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України - 2450,00грн., що становить 24,5% статутного капіталу

2) ОСОБА_3 - 3775,00 грн., що становить 37,75% статутного капіталу

3) ОСОБА_2 - 3775,00 грн., що становить 37,75% статутного капіталу

- Погодити нову редакцію Статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України та направити її на затвердження Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, відповідач 2 був підприємством об`єднання громадян.

Створення в Липовецькому районному спортивно - технічному клубі Товариства сприяння обороні України» статутного фонду, поділеного на частки та відчуження часток на користь третіх осіб є можливим виключно шляхом реорганізації відповідача 1 в корпоративне підприємство. Відтак в силу положень п. 4.5.10 статуту відповідача 1, дане питання відноситься до компетенції Ради Правління.

Постановою Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018р. було прийнято рішення затвердити зміни до статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України де вказати частку засновника - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України - 24,5%, решта 75,5% - частка Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

Позивач в позовній заяві зазначає, що витяг із протоколу засідання Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018р. містить інші рішення, що свідчить про його підробку.

За твердженням позивача, рішення Загальних зборів трудового колективу, що мають рекомендаційний характер та рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України суперечать одне одному.

Позивач в позовній заяві зазначає, що Липовецький районний спортивно - технічний клуб Товариства сприяння обороні України, єдиним засновником, згідно Закону, якого могла бути та була Громадська організація «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)», шляхом внесення змін до статуту, в порушення вимог закону та статутів позивача і відповідача 1, без дотримання процедури реорганізації, встановленої законом, за рішенням органу, що не мав належного обсягу цивільної правосуб`єктності, було перетворено у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб, чим було порушено права позивача, визначені в статуті позивача, на підставі якого діє відповідач 1 та майнові права позивача, оскільки відповідачем 1 було безпідставно передано майнові права засновника відповідача 2, як юридичної особи фізичним особам, (все майно відокремлених підрозділів Товариства сприяння обороні України, в тому числі майнові права засновника юридичної особи) належить самому Товариству сприяння обороні України.

Прийняття оскаржуваних рішень та статут відповідача 2 в редакції, затвердженій оскаржуваними рішеннями редакції, а також державна реєстрація таких змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, порушує право позивача на управління (оскільки відповідачем 1 прийняте рішення без погодження із Радою Правління Позивача), а також право власності на майно оскільки 100% всього майно позивача було безпідставно передано третім особам без дозволу і згоди Позивача, що і стало підставою звернення позивача до суду з вимогами про визнання недійсними рішень та, як наслідок, визнання протиправним та скасування державної реєстрації змін до відомостей в ЄДРЮОФОПГФ про відповідача 2.

Відповідач 1 (Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України) у відзиві на позовну заяву зазначив, що Липовецький РСТК Товариства сприяння обороні України (відповідач 2) був створений 19.02.1992 р.

Засновником у відповідності до положень Статуту Закладу у редакції 2009 року (попередня перед оскаржуваною редакцією) була Вінницька обласна організація ТСОУ, тобто Відповідач1.

Відповідно до внесених змін, які оскаржуються, Заклад як був до змін так і залишився після змін - є професійно-технічним навчальним закладом, входить до системи освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Організаційно правова форма Закладу до внесення оскаржуваних змін до Статуту та після внесення оскаржуваних змін до статуту є - Організація (установа, заклад) об`єднання громадян, підтверджується довідками з ЄДРПОУ. При цьому на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 травня 1993 № 326 "Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу України на міжнародну систему статистики і обліку" в Україні розроблено Державний класифікатор "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" (КОПФГ).

Об`єктом класифікації є визначені чинним законодавством організаційно-правові форми юридичних осіб та їх відокремлені підрозділи: філії, представництва, а також підприємці-фізичні особи, які не мають статусу юридичної особи.

Класифікатор призначено для використання органами державного управління та іншими користувачами для обліку, збирання й обробляння статистичної та адміністративної інформації щодо державної реєстрації, аналізування та узагальнювання результатів економічної діяльності суб`єктів господарської (зокрема підприємницької) діяльності, ведення державних реєстрів: Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, Реєстру корпоративних прав держави та інших.

Класифікатором, крім іншого, визначено такі види організаційно - правових форм господарювання як:

- (код 180) підприємство об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) - унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян (громадської організації, політичної партії) або власності релігійної організації для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань.

- (код 3.4.7) ОРГАНІЗАЦІЯ (УСТАНОВА, ЗАКЛАД) ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН (РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ, ПРОФСПІЛКИ, СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ ТОЩО) утворюється на власності об`єднання громадян, релігійної організації, профспілки, товариств, їх спілок чи об`єднань для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань у разі, якщо їх статутом передбачено право заснування організацій.

З огляду на вказані вище норми Закону, положення Статуту відповідача 2 (в редакції до змін) та докази, відповідач 1 акцентує увагу, що Заклад не належить до підприємства об`єднання громадян, а є організацією об`єднання громадян (навчальним закладом), що зазначено у Державному реєстрі (ЄДРПОУ) та його діяльність не регулюється нормами ст. 63, ст. 112 Господарського кодексу України.

Відповідно до Статуту Закладу в старій редакції, тобто до оскаржуваних змін, Заклад є навчальним закладом об`єднання громадян, входить до структури Вінницької ОО ТСОУ, яка є його засновником. Згідно з Розділом 1 Статуту 2009 року, саме Засновнику надано право затверджувати Статут Клубу.

Обставини внесення змін до Статуту Закладу та заволодіння майном були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002690, яке проводилось Слідчим управлінням ГУ Національної поліції України у Вінницькій області.

З аналізу фабули, що описана в витязі ЄРДР та клопотань слідчих і рішень судів по даному кримінальному провадженню, вбачається, що досудове розслідування ведеться за фактом зловживання службовими особами Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, шляхом вчинення дій спрямованих на заволодіння майном підприємства, яке передане ГО "Товариство сприяння обороні України" в оперативне управління за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Станом на дату подання даного відзиву достеменно відомо, що вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

З метою отримання доказів на підтвердження факту закриття кримінального правопорушення було подано відповідний запит до СУ ГУ Національної поліції України у Вінницькій області.

Крім того, за змістом нового Статуту, майно залишено за позивачем, засновники Закладу не здобули права розпоряджатися майном ГО ТСОУ.

Як підсумок, Вінницькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України зазначено:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до Статуту 2009 р. рішення загальних зборів колективу навчального закладу носить дорадчий характер, а загальні збори є колегіальним органом громадського самоврядування. Так як зазначене рішення носить рекомендаційний характер та не породжує жодних правових наслідків, то вказане рішення не є тим рішенням суб`єкта господарювання та його органів, яке в розумінні пункту 10 частини першої статті 20 ГПК України може бути оскаржене до суду в порядку господарського судочинства;

- визнання недійсним рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту Закладу в новій редакції не підлягає до задоволення, оскільки рішення Ради Правління було прийняте відповідно до її компетенції, а саме п.п. Е, п. 3.10.5, яким уповноважено Раду Правління Вінницької ОО ТСОУ затверджувати Статути та зміни до них створених Вінницькою ОО ТСОУ юридичних осіб, було прийнято Постанову Ради Правління, якою затверджено зміни до статуту Закладу.

- визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про відповідача 2 (реєстраційну дію 8000349 від 23.05.2018 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не підлягає до задоволення, оскільки є похідною від вимог про визнання недійсним рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Відповідач 2 (Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України) у відзиві на позовну заяву заперечує щодо позовних вимог у повному обсязі, а саме зазначає, що відповідно до норм Закону та положення Статуту відповідача 2 (в редакції 2009 року) Липовецький районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України не являвся підприємством об`єднання громадян, а являвся організацією об`єднання громадян (навчальним закладом) та його діяльність не регулюється нормами ст. 63, ст.112 Господарського кодексу України.

Відповідно до Статуту відповідача 2 (в редакції 2009 року) засновником Липовецького районного спортивно- технічного клубу Товариства сприяння обороні України є Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України.

Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України є відокремленим підрозділом Громадської організації «Товариство сприяння обороні України» (ТСО України)». Діяльність вказаних відокремлених підрозділів регламентується розділом 8 статуту Громадської організації «Товариство сприяння обороні України» (в редакції 2016 року).

Абз. г) п. 8.16.5 розділу 8 Статуту Громадської організації «Товариство сприяння обороні України» (в редакції 2016 року) передбачено, що до компетенції Ради Правління Відокремленого підрозділу Товариства обласного рівня належить приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів, спортивно-технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій та інших юридичних осіб в межах адміністративно-територіальної одиниці, в якій розташований Відокремлений підрозділ Товариства обласного рівня, з обов`язковим попереднім погодженням з Радою Правління Товариства.

Абз. є) п. 8.16.5 розділу 8 Статуту Громадської організації «Товариство сприяння обороні України» (в редакції 2016 року) передбачено, що до компетенції Ради Правління Відокремленого підрозділу Товариства обласного рівня належить затверджувати Статути (Положення) та зміни до них підпорядкованих йому Відокремлених підрозділів Товариства районного рівня та створених Відокремлених підрозділом обласного рівня юридичних осіб.

Так як оскаржуваним рішенням Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 р. не приймалось рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію юридичної особи, а було прийнято рішення тільки про внесення змін до Статуту відповідача 2, то в такому випадку відповідно до зазначених положень Статутів прийняття такого рішення не потребує погодження Ради Правління ГО «Товариство сприяння обороні України» і відповідач 1 не порушував норми власного Статуту та Статуту позивача.

Відповідно до п. 5.5 Статуту Липовецького районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (в редакції 2009 року) загальні збори колективу навчального закладу вирішують у межах своїх повноважень питання навчально-виробничої, навчально-виховної, навчально-методичної і економічної і фінансово-господарської діяльності навчального закладу. Відповідно до п. 5.7 вказаного статуту рішення загальних зборів (конференції) колективу навчального закладу носить дорадчий характер. Так як зазначене рішення носить рекомендаційний характер та не породжує жодних правових наслідків, то вказане рішення не є тим рішенням суб`єкта господарювання та його органів, яке в розумінні пункту 10 частини першої статті 20 ГПУ України може бути оскаржене до суду в порядку господарського судочинства.

Також відповідач2 у відзиві зазначає, що не відповідають дійсності твердження позивача щодо того, що Липовецький районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України було перетворено у корпоративне підприємство шляхом перетворення в результаті прийняття оскаржуваних рішень.

Після внесення змін до Статуту відповідача 2 організаційно-правова форма відповідача 2 не змінилась. В Статуті відповідача 2 (в редакції 2018 року) вказано, що Липовецький районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України є професійно-технічним навчальним закладом першого атестаційного рівня. Також не змінився статус майна юридичної особи. Так відповідно до п. 6.1 Статуту майно спортивного клубу є власністю Товариства сприяння обороні України, вартість якого відображається в балансі спортивно-технічного клубу. Навчальний заклад володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником - Товариством сприяння обороні України, на праві оперативного управління (господарського відання) згідно з Положенням про порядок володіння, використання і розпорядження майном, що є у власності Товариства сприяння обороні України, іншими рішеннями керівних органів Товариства сприяння обороні України, Статутом сприяння обороні України, власним Статутом навчального закладу, чинним законодавством України. Не зазнав змін також порядок розподілу прибутку відповідача 2.

Засновники відповідача 2 не є власниками майна відповідача 2 та не мають право на отримання чистого прибутку відповідача 2, всі кошти відповідача 2 направляються на вирішення виключно його Статутних завдань, отже наявність у засновників корпоративних прав відповідно до норм Статуту із внесеними змінами не призводить до отримання засновниками матеріальної вигоди, в результаті чого не порушено п. 7.8 Статуту відповідача 1, відповідно до якого майно та кошти Вінницької ОО ТСО України (повністю або в певній частині) не підлягають розподілу серед засновників (учасників), членів Товариства, працівників, членів керівних органів та інших, пов`язаних з ними осіб.

Також відповідач2 зазначає, що абз. ж) п. 5.4.5 Статуту позивача (в редакції 2016 року) передбачено, що до компетенції Ради правління Товариства (ГО «Товариство сприяння обороні України» належить відміняти рішення керівних органів Відокремлених підрозділів, якщо вони суперечать Статуту або рішенням виборних керівних органів Товариства. Отже, якщо позивач вважає, що керівні органи позивача 1 прийняли рішення, які суперечать Статуту, то позивач самостійно може відмінити такі рішення Вінницької обласної організації товариства сприяння обороні України. Проте такі рішення позивачем не приймались, доказів прийняття таких рішень позивачем до суду не надано.

З огляду на викладене відповідач2 просить відмовити в задоволенні позову громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» до Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, Липовецького районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України про визнання недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу, визнання недійсним рішення Ради Правління, визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про відповідача2.

Оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Товариство сприяння обороні України (ТСО України) (Товариство) є неприбутковим громадським об`єднанням, яке утворене на установчих зборах засновників і діє у організаційно-правовій формі як громадська організація, що створена на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети і завдань, передбачених цим Статутом. Товариство є самоврядною всеукраїнською громадською організацією, яка у своїй діяльності керується Конституцією України, чинним законодавством України і цим Статутом (п.п. 1.1., 1.2. Статуту ТСО України в редакції затвердженій 07.12.2016, діючій на момент виникнення спірних правовідносин - а.с. 199-217 (далі Статут ТСО України).

Згідно з підп. 1.6.1. п. 1.6. Статуту ТСО України повне найменування Товариства - Громадська Організація "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)".

Відповідно до п. 1.10. Статуту ТСО України члени Товариства не мають права на частку майна Товариства та не відповідають за його зобов`язаннями.

Товариство будується за територіальним принципом. (п. 4.1 Статуту ТСО України).

Відповідно до підпункту 5.4.1. Статуту ТСО України для вирішення питань статутної діяльності, керівництва структурними підрозділами, контролю і перевірки виконання прийнятих рішень Правління обирає Раду Правління Товариства.

До компетенції Ради Правління Товариства (підп. 5.4.5. Статуту ТСО України), зокрема, належить:

- приймати рішення про створення (ліквідацію, реорганізацію) вищих і професійно-технічних навчальних закладів, закладів з підготовки водіїв транспортних засобів, науково- і навчально-методичних центрів (кабінетів), спортивних, спортивно-технічних, авіаційних, промислових, комерційних та інших установ і організацій, а також спільних підприємств, акціонерних товариств, в тому числі з іноземними фірмами, на основі чинного законодавства за рахунок Товариства, затверджувати документи, що регламентують їх діяльність (Статути, положення тощо) та зміни до них (л. Ґ підп. 5.4.5. Статуту ТСО України);

- затверджувати типові Положення про навчальні, авіаційні, спортивні, виробничі, ремонтно-будівельні, комерційні та інші госпрозрахункові організації (л. Є підп. 5.4.5. Статуту ТСО України);

- відміняти рішення керівних органів Відокремлених підрозділів, якщо вони суперечать Статуту або рішенням виборних керівних органів Товариства (л. Ж підп. 5.4.5. Статуту ТСО України);

- розробляти та затверджувати типовий Статут (Положення) Відокремлених підрозділів Товариства обласного та районного рівня (л. М підп. 5.4.5. Статуту ТСО України);

- затверджувати Статути (Положення) Відокремлених підрозділів Товариства обласного рівня (л. Н підп. 5.4.5. Статуту ТСО України).

Відповідно до п. 8.1. Статуту ТСО України Товариство може мати Відокремлені підрозділи, які утворюються та діють відповідно до Статуту та чинного законодавства.

Пунктом 8.28. Статуту ТСО України визначено, що діяльність Відокремлених підрозділів регулюється цим Статутом та Положенням (Статутом) про Відокремлений підрозділ, яке приймається у порядку, передбаченому цим Статутом. Рішення Відокремлених підрозділів не можуть суперечити Статуту та рішенням керівних органів Товариства.

Відповідно до Статуту громадської організації Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України в редакції, затвердженій станом на 2017 рік (чинній на момент виникнення спірних правовідносин - а.с. 29-33) (далі Статут обласної організації) остання є Відокремленим підрозділом громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)", що є неприбутковим громадським об`єднанням, основною метою якої не є одержання прибутку.

Згідно з п.п. 1.4., 1.5. Статуту обласної організації Вінницька обласна організація ТСО України відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання" та рішення ХІІІ з`їзду Товариства від 16.04.2016 є юридичною особою та має: самостійний баланс, рахунки в установах банків, власні печатки, штампи, бланки. Остання здійснює свою діяльність на території Вінницької області, діє відповідно до Конституції України, чинного законодавства України, Статуту Товариства, цього Статуту, рішень керівних органів Товариства.

Члени Вінницької ОО ТСО України не мають права на частку майна ТСО України та не відповідають за його зобов`язаннями (п. 1.11. Статуту обласної організації).

Відповідно до підп. г, д, е п. 4.10.5. Статуту обласної організації до компетенції Ради Правління Вінницької ОО ТСО України належить:

- приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів, спортивно-технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій, а також інших юридичних осіб в межах Вінницької області, з обов`язковим попереднім погодженням з радою Правління Товариства;

- відміняти рішення керівних органів підпорядкованих підрозділів Товариства районного рівня, якщо вони суперечать Статуту або рішенням керівних виборних органів Товариства і Вінницької ОО ТСО України;

- затверджувати Статути та зміни до них підпорядкованих підрозділів Товариства районного рівня та створених Вінницькою ОО ТСО України юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви додано Статут Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в новій редакції яка оскаржується, суд ухвалою від 18.08.2021 витребував у Вінницької районної державної адміністрації реєстраційну справу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

На виконання вимог ухвали суду від 18.08.2021 від Вінницької районної державної адміністрації 31.08.2021 до суду завірена копія реєстраційної справи на 16 ти аркушах, а саме Статут Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в новій редакції (яка оскаржується) та опис документів з реєстраційної справи.

Отже на день прийняття рішення жодна зі сторін не надала до суду Статут Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в редакції, що передувала новій редакції Статуту (яка оскаржується).

Отже у суду відсутня можливість дослідити стару редакцію статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

15.03.2018 голова Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України звернувся до позивача із клопотанням щодо погодження рішення про внесення змін до статутів підпорядкованих організацій, в частині "Засновники", де прописати, що засновником є Вінницька ОО ТСОУ з часткою 24,5%, а решта 75,5% - підпорядкованій організації (а.с. 34).

Разом з тим, рішення про погодження Радою Правління позивача не приймалося, про що свідчить зміст листа позивача від 22.03.2018 №94/06-03/25, адресованого Вінницькій обласній організації Товариства сприяння обороні України (а.с. 35).

Рішенням Загальних зборів трудового колективу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України, оформленим протоколом № 1 від 10.04.2018, ухвалено:

- затвердити розмір Статутного капіталу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України - 10000,00 грн., за рахунок грошових внесків засновників.

- прийняти до складу засновників Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України двох фізичних осіб.

- затвердити склад засновників та розподілити статутний капітал наступним чином: Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України - 2450,00 грн, що становить 24,5 % Статутного капіталу, статутний капітал в розмірі 7550,00 грн, що складає 75,50% розділити порівну між двома фізичними особами, а саме по 3775,00 грн, що становить 37,75 % Статутного капіталу.

- погодити нову редакцію Статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України зі змінами та доповненнями.

- винести пропозицію до Ради правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, щодо внесення відповідних змін згідно порядку денного Загальних зборів трудового колективу та затвердження нової редакції Статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України (а.с. 50-52).

Постановою Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, оформленою протоколом №02 від 12.04.2018, вирішено підтримати рішення Загальних Зборів трудового колективу Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України та затвердити зміни до Статуту Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України в розділі 6. "Майно та кошти", де вказати частку засновника Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України в розмірі 24,5%, решта 75,5% частка Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України (а.с. 56).

Зазначені зміни відображені в Статуті відповідача 2 в новій редакції 2018 року (а.с. 36-49) та внесені секретарем виконкому Росошанської сільскої ради Липовецького району Вінницької області - ОСОБА_4 до реєстру за № 43 (а.с. 49).

Таким чином, позивач стверджує, що Липовецький районний спортивно - технічний клуб Товариства сприяння обороні України, єдиним засновником, згідно Закону, якого могла бути та була Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України, що є відокремленим підрозділом позивача, шляхом внесення змін до статуту в порушення вимог закону та статутів позивача і відповідача 1, без дотримання процедури реорганізації, встановленої законом, за рішенням органу, що не мав належного обсягу цивільної правосуб`єктності, було перетворено у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб - членів ГО "ТСО України".

З огляду на встановлені обставин справи, суд враховує таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" громадські об`єднання утворюються і діють на принципах відсутності майнового інтересу їх членів (учасників).

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи) (ч. 6 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання").

Як підтверджується матеріалами справи Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України була єдиним засновником Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України", відтак була володільцем майнових прав такої юридичної особи.

Права засновників (учасників) юридичної особи є майновими правами та відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України є майном.

За приписами ч. 4 ст. 63 ГК України унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 112 ГК України підприємством об`єднання громадян, релігійної організації є унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян (громадської організації, політичної партії) або власності релігійної організації для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань.

Право власності об`єднань громадян реалізують їх вищі статутні органи управління в порядку, передбаченому законом та статутними документами.

Підприємство об`єднання громадян, релігійної організації діє на основі статуту і є юридичною особою, здійснюючи свою діяльність на праві оперативного управління або господарського відання відповідно до вимог цього Кодексу.

Так, пунктом 6.1. Статуту спортивно-технічного клубу, до якої за твердженням сторін зміни в новій редакції не вносились, визначено, що майно спортивно - технічного клубу є власністю ТСО України, вартість якого відображається в балансі спортивно - технічного клубу. Навчальний заклад володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним Власником - Товариством сприяння обороні України на праві господарського відання згідно з Положенням про порядок володіння, використання і розпорядження майном, що є у власності ТСО України, іншими рішеннями керівних органів ТСО України, Статутом ТСО України, власним Статутом навчального закладу, чинним законодавством України.

Враховуючи вказані приписи законодавства та Статуту спортивно - технічного клубу відповідач 2 до прийняття оскаржуваних рішень здійснював діяльність як унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян.

Наслідком прийняття оскаржуваних рішень став розподіл майна громадської організації (майнових прав засновника в юридичній особі) серед членів громадської організації, зокрема членів керівних органів, у вигляді часток у статутному капіталі.

Частиною першою ст. 104 ЦК України передбачено припинення юридичної особи результаті реорганізації, зокрема, шляхом перетворення.

За приписами ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Так, на підставі оскаржуваних рішень та внесених змін до ЄДРЮОФОП затверджено Статут Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України" в новій редакції 2018 року, при цьому внаслідок змін у статутному капіталі відповідача 2 останнє набуло ознак корпоративного підприємства.

Згідно із ч. 5 ст. 63 ГК України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Твердження відповідачів, що організаційно-правова форма відповідача 2 не змінилася внаслідок змін у статутному капіталі ґрунтується на формальному підході щодо незмінності найменування Закладу. При цьому внаслідок розподілу часток статутного капіталу Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України" відбулося фактичне перетворення такого закладу у господарське товариство, при цьому зміна організаційно-правової форми відбулася у нетиповий спосіб.

Разом з тим у відповідності до пп. "г" п. 4.10.5 Статуту відповідача 1 до компетенції Ради правління Вінницької ОО ТСО України належить приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів, спортивно - технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій та інших юридичних осіб в межах Вінницької області з обов`язковим попереднім погодженням з Радою Правління Товариства.

Зазначений пункт Статуту обласної організації кореспондується з підп. Ґ п. 5.4.5. Статуту ТСО України, відповідно до якого до компетенції Ради Правління Товариства, зокрема, належить приймати рішення про створення (ліквідацію, реорганізацію) вищих і професійно-технічних навчальних закладів, закладів з підготовки водіїв транспортних засобів, науково- і навчально-методичних центрів (кабінетів), спортивних, спортивно-технічних, авіаційних, промислових, комерційних та інших установ і організацій, а також спільних підприємств, акціонерних товариств, в тому числі з іноземними фірмами, на основі чинного законодавства за рахунок Товариства, затверджувати документи, що регламентують їх діяльність (Статути, положення тощо) та зміни до них.

Тобто, проведена реорганізація відповідача 2 шляхом перетворення потребувала обов`язкового погодження Ради Правління Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)".

Як підтверджується матеріалами справ такого погодження з боку Ради Правління позивача не було, що свідчить про неправомірність прийнятого рішення Радою правління Вінницької ОО ТСО України, оформленого протоколом №02 від 12.04.2018, про затвердження розміру статутного капіталу відповідача 2 в сумі 10000 грн та його розподіл на частки: Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України (24,5% статутного капіталу), та решта частки у статутному капіталі (75,5%) належить двом фізичним особам в рівній мірі.

Що стосується оскаржуваного рішення Загальних зборів трудового колективу Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України", оформленого протоколом №1 від 10.04.2018, то таке рішення хоча і має дорадчий характер, однак слугувало підставою в межах поданого пакету документів для проведення оскаржуваної реєстраційної дії: державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України".

Суд дослідивши матеріали реєстраційної справи відповідача 2 встановив, що оскаржуваний запис внесено на підставі обох оскаржуваних рішень.

Таким чином, прийняття такого рішення потягнуло за собою настання певних правових наслідків у вигляді зміни відомостей про юридичну особу відповідача 2.

Тобто, прийняття зазначеного рішення також порушує права позивача, який є власником усього майна Вінницької обласної організації, в тому числі і корпоративних прав у інших юридичних особах.

Відтак, розподіл часток у статному капіталі юридичної особи, яка хоча і не створена ТСО України, однак заснована на його майні, єдиними учасником якої є належна юридична особа, повинно здійснюватися зі згоди та відома ТСО України.

Зазначені оскаржувані рішення, в результаті прийняття яких члени Товариства сприяння обороні України стали власниками Відповідача 2, суперечать ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання", позаяк члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання, що є окремою достатньою підставою для визнання їх протиправними. При цьому статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду щодо:

- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

- скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Приписами наведених положень Закону зазначені саме ті способи захисту порушених прав, за допомогою яких ці права учасники можуть захистити та відновити у спірних корпоративних відносинах.

Вимога позивача про визнання недійсними оскаржуваних рішень має відмінну правову природу від вчинення дій, направлених на припинення дії цих рішень шляхом їх скасування.

Оскільки, встановлюючи недійсність рішення, суд перевірятиме їх правомірність на момент прийняття.

Тому дана обставина не позбавляє позивача можливості вимагати судового захисту своїх прав.

Таким чином, відновлення порушених прав позивача, на переконання суду, можливе саме шляхом визнання недійсним рішення загальних зборів трудового колективу відповідача 2, оформленого протоколом від 10.04.2018 та визнання недійсним рішення Ради Правління відповідача №01 від 12.04.2018, а також шляхом скасування внесених змін на підставі оскаржуваних рішень, визнаних судом недійсними.

Матеріалами справи підтверджується, що реорганізація відповідача 2 шляхом перетворення відбулася за відсутності обов`язкового погодження Ради Правління позивача, що суперечить статутним документам організацій ТСО України.

Більше того, статутними документами організацій ТСО України взагалі не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Оскаржувані рішення щодо визначення розміру статутного фонду Закладу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України", складу учасників та розподілу між учасниками часток статутного фонду грубо суперечать нормам чинного на час його прийняття законодавства України, а також статутним положенням ТСО України та підпорядкованих йому організацій щодо організаційно-правової форми створення та функціонування вказаних громадських формувань, оскільки за організаційно-правовими засадами їх формування такі мають статус громадських організацій, правове регулювання діяльності яких визначено нормами Закону України "Про громадські об`єднання".

Так, ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" серед основоположних принципів утворення та діяльності громадських формувань закріплено принцип відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), який передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Як зазначено вище, статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки, оскільки це суперечить загальним організаційно-правовим засадам створення об`єднання громадян, оскільки створення юридичної особи із формуванням статутного капіталу, поділеного на частки між учасниками, не відповідає організаційно-правовій формі юридичної особи та суперечить положенням Закону України "Про громадські об`єднання".

Таким чином, позивачем доведено, що оспорювані рішення прийнято відповідачем 2 з порушенням норми чинного законодавства в сфері регулювання створення та діяльності громадських організацій, статутних положень ТСОУ та підпорядкованих організацій, а як наслідок, - здійснено протиправне втручання у право власності на майно ТСО України, чим порушено його права та законні інтереси.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання відповідних рішень недійсними.

У свою чергу, запис у ЄДРПОУ підлягає скасуванню, у випадку коли його вчинення ґрунтується на незаконних рішення чи приватного суб`єкта (неналежній правовій підставі), на основі яких вчинено запис, що дійсно мало місце за матеріалами даної справи.

Таким чином, у даному випадку вимоги щодо внесення змін до державного реєстру шляхом скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - відповідача 2 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в ЄДРПОУ є похідними, випливають із задоволення основної вимоги про визнання недійсними обох відповідачів.

Одночасно за результатами розгляду справи встановлено, що громадянин ОСОБА_1 (відповідач -3) не є учасником жодної юридичної особи у даній справі та будь-якої участі у прийнятті оскаржуваних рішень не приймав (участь приймав громадянин ОСОБА_3 ). Тобто позивач безпідставно визначив громадянина ОСОБА_1 співвідповідачем по даній справі, а відтак позов до останнього задоволенню не підлягає.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку наявним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

При постановленні даного рішення, суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи відповідачів жодним чином не спростовують вищенаведених судом підстав для задоволення позову.

З приводу заявлених у відзивах орієнтовних судових витрат, суд не вбачає необхідності призначати окреме судове засідання для їх розподілу відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, на яку міститься посилання у поданих відзивах, оскільки в силу вимог ч.1 ст.221 ГПК України відповідачами не наведено поважності причин неможливості подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

Що стосується розподілу понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, то, на думку суду, відповідно до вимог ч.9 ст.129 ГПК України їх слід віднести порівну на відповідачів 1 та 2, оскільки судовим розглядом підтверджено протиправність прийнятих ними рішень, які були предметом оскарження, а тому фактично спір виник унаслідок неправильних дій саме вказаних учасників справи.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Громадської організації "Товариство сприяння обороні України до Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, до Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України, до громадянина ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними рішення Загальних зборів трудового колективу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України" від 10.04.2018, оформлені Протоколом №1 від 10.04.2018 Загальних зборів трудового колективу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України".

3. Визнати недійсним рішення Ради правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України" в новій редакції.

4. Визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу "Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України" - реєстраційну дію 6000011 від 23.05.2018 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

5. В позові Громадської організації "Товариство сприяння обороні України до громадянина ОСОБА_1 відмовити повністю.

6. Стягнути з Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050; ) на користь Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057; ) 3405 грн - витрат на сплату судового збору.

7. Стягнути з Липовецького районного спортивно - технічного клубу Товариства сприяння обороні України (вул. 1-го Травня, 2, м. Липовець, Липовецький район, Вінницька область, 22500, ) на користь Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057; ) 3405 грн - витрат на сплату судового збору.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідача1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача2 - ІНФОРМАЦІЯ_3

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 20 вересня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057)

3 - відповідачу 1 (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 01050)

4 - відповідачу 2 (вул. 1-го Травня,2, м.Липовець, Липовецький район, Вінницька область, 22500)

5 - відповідачу 3 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

6 - відповідачу 4 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2