ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.09.2021 р. Справа № 914/1688/21

За позовом третьої особи:Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви», м. Новояворівськ, Львівська обл.
до відповідача-1:Львівської міської ради, м. Львів
та відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо», м. Львів
за участі:Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова, м. Львів
про:визнання права користування земельною ділянкою
у справі:№ 914/1688/21
за первісним позовом:Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Експо», м. Львів
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви», м. Новояворівськ, Львівська обл.
про:розірвання договору оренди землі від 25.10.2016 № С-4361
Суддя Р.В. Крупник

Представники сторін не викликалися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ТОВ «Юніко-Експо» (далі Відповідач) про розірвання договору оренди землі від 25.10.2016 № С-4361.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами вивчення законності користування земельними ділянками у м. Львові, Галицькою окружною прокуратурою м. Львова встановлено, що 25.10.2016р. між Львівською міською радою (орендодавцем) та ТОВ «Юніко-Експо» (орендарем) укладено Договір оренди землі № С-4361, згідно котрого відповідачу для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу передано у строкове (10 років (до 01.10.2025)) платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га, яка розташована у м. Львові на вул. Угорська, 14. За умовами договору орендар зобов`язувався щомісячно, рівними частинами вносити орендну плату за користування земельною ділянкою до 30 числа місяця наступного за звітним. Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань, орендар у повному розмірі та у встановлений у договорі строк, не вніс орендної плати, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 577898,15 грн. за квітень-грудень 2020 та 256843,73 грн. за січень-квітень 2021.

На думку прокурора, неналежне виконання ТОВ «Юніко-Експо» зобов`язань за договором в частині своєчасного та повного внесення орендної плати, в силу положень ст. ст. 525, 526, 651,792 ЦК України та ст. ст. 15, 21, 24, 32 ЗУ «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку. Відтак, звертаючись із позовом, прокурор заявив вимогу про розірвання Договору оренди землі від 25.10.2016 №С-4361, укладеного між Львівською міською радою та ТОВ «Юніко-Експо».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 09.08.2021 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Девелоперська компанія «Мальви» (далі Третя особа, ТОВ «ДК «Мальви»).

13.09.2021 третя особа заявила самостійні вимоги на предмет спору шляхом подання позовної заяви до Львівської міської ради та ТОВ «Юніко-Експо», за участі керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова про визнання права користування земельною ділянкою на умовах Договору оренди земельної ділянки від 25.10.2016 №С-4361.

Свої позовні вимоги ТОВ «ДК «Мальви» обгрунтовує тим, що 20.10.2014 між третьою особою (забудовник) та ТОВ «Юніко-Експо» (замовник) укладено Договір №20/10 про будівництво, відповідно до якого визначено відносини щодо участі у проектуванні, будівництві, фінансуванні, а також набутті права власності на завершений та прийнятий в експлуатацію об`єкт будівництва багатоквартирні житлові будинки з автостоянками та об`єктами обслуговування, будівництво яких здійснюється на земельній ділянці, розташованій у м. Львові на вул. Угорській, 14.

Як зазначає третя особа, на виконання Договору про будівництво №20/10 від 20.10.2014 нею здійснено та здійснюється будівництво об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці і станом на момент подання позову вона є власником будівлі трансформаторної підстанції, загальною площею 63,5 кв.м.; незавершеного будівництва готовністю 65% (будинок 14, секція 7); незавершеного будівництва готовністю 14% (будинок 14, секція 8) та незавершеного будівництва багатоквартирних житлових будинків (будинок 14, секція 6). Вказані обставини підтверджуються Інформаційними довідками Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На думку ТОВ «ДК «Мальви», у зв`язку із набуттям права власності на зазначені об`єкти нерухомості, в силу положень ст. 7 ЗУ «Про оренду землі, ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, а також правових позицій ВП ВС та КГС ВС, якими закріплено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою і правового режиму слідування земельної ділянки за об`єктом нерухомості, відбулася автоматична заміна сторони орендаря у Договорі оренди землі від 25.10.2016 № С-4361, право оренди відповідача припинилося і це право набула третя особа.

З урахуванням наведеного, ТОВ «ДК «Мальви» просить суд визнати за ним право користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га, яка розташована у м. Львові на вул. Угорська, 14 на умовах Договору оренди земельної ділянки № С-4361 від 25.10.2016.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Виходячи з приписів ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Положення Господарського процесуального кодексу України передбачають декілька механізмів участі кількох осіб як позивачів в межах однієї справи, а саме: 1) подання кількома позивачами спільного позову (ст. 47); 2) заявлення зустрічного позову відповідачем (ст. 180); 3) звернення третьої особи із самостійними позовними вимогами на предмет спору (ст. 49).

Обрання конкретного механізму залежить як від певних умов, встановлених процесуальним законом, так і безпосередньо від волевиявлення самої особи (принцип диспозитивності господарського судочинства, ст. 14 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ДК «Мальви» обрало механізм звернення до суду шляхом подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Господарський суд зазначає, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17, передбачене ст. 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Такі вимоги процесуального законодавства передбачені як в ст. 49 ГПК України, так і в ст. 180 ГПК України, положення котрої регулюють пред`явлення зустрічного позову, однак застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, про що вказано в ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Зокрема, за змістом ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява (позовна заява третьої особи) повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу і така позовна заява приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

Відповідно до правових позицій Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених в постановах № 910/12463/18 від 09.09.2019, № 904/323/19 від 27.09.2019, № 911/3132/17 від 05.12.2019, № 912/2751/16 від 11.11.2020, зміст ч. 1 ст. 49 ГПК України свідчить, що необхідною умовою набуття іншою особою статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ «ДК «Мальви» була подана до суду з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, до закінчення підготовчого провадження у справі № 914/1688/21, тобто у межах встановленого процесуальним законом строку, а позовні вимоги, що викладені у ній, пред`явлені до обох сторін у цій справі позивача Львівської міської ради та відповідача ТОВ «Юніко-Експо». Відтак часовий та суб`єктний критерії, відповідність яким є необхідною умовою для набуття ТОВ «ДК «Мальви» статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є дотриманими.

Щодо дотримання ТОВ «ДК «Мальви» матеріально-правового критерію для набуття статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Зміст матеріально-правового критерію полягає у тому, що самостійні позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, повинні бути заявленими саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Лише в такому випадку самостійні позовні вимоги третьої особи можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові № 916/3245/17 від 13.03.2019, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

При цьому, надаючи тлумачення поняттю «самостійність вимог третьої особи», суд зазначає, що вказана самостійність полягає в тому, що третя особа вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушено відповідачем. Відтак дана особа заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Тому третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу, а її вимоги до відповідача є конкуруючими із вимогами позивача (аналогічної позиції притримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах №911/107/16 від 20.02.2018, № 905/121/15 від 02.04.2018 та ухвалі №904/4626/18 від 23.10.2019).

Таким чином, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору має на меті довести дві обставини як повну або часткову відсутність у позивача матеріальних правовідносин із відповідачем, а відтак відсутність його суб`єктивного права на предмет спору, так і наявність відповідних правовідносин та прав у третьої особи до відповідача.

Натомість, позов спрямований лише на можливе повне або часткове виключення задоволення первісного позову є зустрічним позовом, а не позовом третьої особи із самостійними вимогами, оскільки подання зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом (вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постановах № 916/3245/17 від 13.03.2019 та № 916/542/18 від 12.06.2019). Водночас, процесуальним правом на подання зустрічного позову наділений лише відповідач у справі, а не третя особа (даний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові № 904/9129/17 від 19.06.2018).

Також суд наголошує на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, в постановах № 916/3245/17 від 13.03.2019 та № 916/542/18 від 12.06.2019 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Натомість, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу становлять собою підстави позову (постанова Великої Палати Верховного Суду № 904/5726/19 від 15.06.2021).

З огляду на викладене, суд зазначає:

1) Предметом спору в справі № 914/1688/21 (матеріально-правовим об`єктом) є майнове право Львівської міської ради на своєчасне та повне отримання нею плати за користування земельною ділянкою розпорядником котрої вона являється. Зокрема, через порушення ТОВ «Юніко-Експо» цього майнового права позивача і виник даний правовий конфлікт.

2) Предметом позову в справі № 914/1688/21 є припинення правовідношення між Львівською міською радою та ТОВ «Юніко-Експо» шляхом розірвання Договору оренди землі № С-4361 від 25.10.2016.

3) Підставами позову в справі № 914/1688/21 є обставини невиконання ТОВ «Юніко-Експо» своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного внесення орендної плати за користування земельна ділянка кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га, яка розташована у м. Львові на вул. Угорська, 14.

Водночас, з позовної заяви третьої особи ТОВ «ДК «Мальви» прослідковується, що:

1) Предметом спору, який ініціює третя особа виступає майнове (речове) право ТОВ «ДК «Мальви» на користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га, яка розташована у м. Львові на вул. Угорська, 14.

2) Предметом позову третьої особи є матеріально-правова вимога про підтвердження факту набуття ТОВ «ДК «Мальви» права оренди шляхом визнання права користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га, яка розташована у м. Львові на вул. Угорська, 14 на умовах Договору оренди земельної ділянки № С-4361 від 25.10.2016;

3) Підставами позову третьої особи є обставини набуття нею у 2017 та 2019 права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на спірній земельній ділянці і перехід до ТОВ «ДК «Мальви» права оренди в силу вимог ст. 7 ЗУ «Про оренду землі», ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Відтак, із наведеного вбачається, що позовні вимоги третьої особи ТОВ «ДК «Мальви», хоча і стосуються предмету позову в справі № 914/1688/21, однак не стосуються предмету спору. Жодних вимог щодо предмета спору (права на орендну плату), третя особа не заявляє. Суд зазначає, що заявляючи позовні вимоги, які стосуються предмету первісного позову, ТОВ «ДК «Мальви» намагається ініціювати у справі № 914/1688/21 спір, предмет якого відрізняється від предмету спору за первісним позовом.

Більше того, з огляду на предмет та підстави позову ТОВ «ДК «Мальви», цей позов по суті, спрямований лише на можливе повне або часткове виключення задоволення первісного позову (у зв`язку з відсутністю у позивача матеріальних правовідносин із відповідачем), що є ознакою зустрічного позову, процесуальним правом на подання якого третя особа не наділена.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ДК «Мальви» не можуть бути допущені судом до розгляду у справі № 914/1688/21 як позовні вимоги, які заявляє третя особа на предмет спору через відсутність матеріально-правового критерію (наявність єдиного предмету спору), відповідність якому є необхідною умовою для набуття ТОВ «ДК «Мальви» статусу третьої особи. Разом з тим, останнє не позбавлене права заявити відповідні вимоги у самостійному позові.

Щодо доцільності спільного розгляду позову ТОВ «ДК «Мальви» із первісним позовом.

Враховуючи те, що за змістом ч. 5 ст. 49 та ч. 2 ст. 180 ГПК України, необхідним критерієм прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги є доцільність його розгляду із первісним позовом, суд окремо зазначає про недоцільність розгляду позову ТОВ «ДК «Мальви».

Зокрема, вказуючи про доцільність спільного розгляду свого позову із первісним, ТОВ «ДК «Мальви» наголошує, що предметом первісного позову є розірвання Договору оренди землі № С-4361 від 25.10.2016. У випадку задоволення первісного позову третя особа буде позбавлена права визнати своє право користування земельною ділянкою згідно умов цього договору, оскільки визнати таке право можливо лише у випадку його чинності.

Перш за все, необхідно зазначити, що «доцільність» спільного розгляду позову третьої особи із первісним позовом є поняттям оціночним і суд надає оцінку цьому поняттю, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, на думку суду, необхідною умовою доцільності спільного розгляду позову третьої особи із первісним позовом є те, що розгляд первісних позовних вимог без одночасного розгляду позовних вимог третьої особи може призвести до ухвалення рішення, яке матиме негативні наслідки для третьої особи і остання буде позбавлена можливості виправити ці наслідки шляхом подання самостійного позову.

У справі № 914/1688/21 така умова доцільності відсутня. Зокрема, як вбачається з предмету та підстав позову ТОВ «ДК «Мальви», метою подання цього позову є ухвалення судом рішення, яке не породжує право користування третьої особи земельною ділянкою згідно Договору оренди землі № С-4361 від 25.10.2016, а лише підтверджує наявне в неї право користування, яке вона раніше набула на законних підставах (юридичним фактом набуття (переходу від відповідача) такого права, як зазначає ТОВ «ДК «Мальви», є факт набуття ним права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на земельній ділянці, що виступає предметом Договору оренди землі № С-4361 від 25.10.2016).

Водночас, суд зазначає, що оскільки предметом первісного позову є припинення правовідношення із відповідачем і однією з необхідних умов для такого припинення є його чинність, то в ході розгляду справи (незалежно від того чи заявлено третьою особою самостійні вимоги чи ні) суд досліджуватиме, як наявність юридичних фактів, які свідчать про зміну сторони правовідношення, так і те чи є ТОВ «Юніко-Експо» належним відповідачем у справі. І з урахуванням всіх цих фактів буде прийняте відповідне рішення у справі № 914/1688/21.

Відтак, в процесі розгляду первісного позову ТОВ «ДК «Мальви» може підтвердити наявне в неї право користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:010:0079, загальною площею 2,2831 га без пред`явлення самостійних вимог. Тому і доцільність спільного розгляду позову ТОВ «ДК «Мальви» із первісним позовом відсутня.

Приписами ч. 6 ст. 180 ГПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

В постанові № 916/542/18 від 12.06.2019 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, що у разі встановлення відсутності підстав для спільного розгляду позову третьої особи з первісним позовом, суд повинен повернути позовну заяву заявнику на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України, а не відмовляти у її прийнятті на підставі ст. 175 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не відповідає вимогам ст. 49 ГПК України, не містить самостійних вимог на предмет спору, що розглядається у межах справи № 914/1688/21, а також те, що спільний розгляд позову третьої особи із первісним є недоцільним, тому вказана позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 40, 174, 180-183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву третьої особи ТОВ «Девелоперська компанія «Мальви» до Львівської міської ради та ТОВ «Юніко-Експо» про визнання права користування земельною ділянкою подану у межах справи № 914/1688/21 повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.В. Крупник