ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Справа№ 910/2139/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021

у справі №910/2139/21 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про відшкодування 20 712,73 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» (далі, позивач або ПрАТ «СК «Фенікс») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі, відповідач або ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 18 852,53 грн та витрат, пов`язаних з оплатою проведення автотоварознавчної (оціночної) експертизи, у розмірі 1 850,00 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №022/19-Т від 16.07.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому, відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_1 автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму страхового відшкодування у розмірі 18 852,53 грн.

Також, враховуючи, що позивачем понесені витрати на проведення автотоварознавчних (оціночних) експертиз, які були необхідними для відновлення порушеного права та без проведення яких реалізувати право на відшкодування шкоди у порядку суброгації було неможливим, позивачем також заявлено до стягнення з відповідачів 1 850,00 грн витрат на оплату вказаних експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог, звернутих до ОСОБА_1 , оскільки такі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Водночас, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог, звернутих до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», а ОСОБА_1 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (далі, третя особа).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 закрито провадження у справі №910/2139/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про відшкодування 20 712,73 грн в частині вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в розмірі 4 075,21 грн.

Позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» 12 177,32 грн (дванадцять тисяч сто сімдесят сім гривень 32 коп.) страхового відшкодування, 1 850,00 грн (одна тисяча вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат на проведення експертизи та 1 537,32 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять сім гривень 32 коп.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині закриття провадження у справі №910/2139/21 мотивоване тим, що відповідачем сплачено на користь позивача частину страхового відшкодування в розмірі 4 075, 21 грн, а тому між сторонами відсутній предмет спору в цій частині.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд, зважаючи на положення статті 993 Цивільного кодексу України, статей 12, 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що полісом серії АО №000968526 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000, 00 грн і франшизу в сумі 2 600, 00 грн, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_1 транспортного засобу «ВАЗ 2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 12 177,32 грн (2 309,84 грн + 16 542,69 грн - 2 600,00 грн - 4 075,21 грн).

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 1 850,00 грн витрат на проведення автотоварознавчих (оціночних) експертиз суд зазначив, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача в силу приписів п. 34.3. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 07.06.2021 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 не відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судом апеляційної інстанції ухваленого судом першої інстанції рішення.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на помилковість розрахованої позивачем суми страхового відшкодування, оскільки позивачем надані звіт про оцінку транспортного засобу №7803/06/20 та звіт про оцінку транспортного засобу №7803/06/20-2, згідно яких вартість автомобіля марки «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 2 036,95 грн та 6 675,21 грн відповідно. Однак, позивач з незрозумілих причин заявив вимоги про стягнення страхового відшкодування у сумі 18 852,53 грн.

За твердженнями скаржника ПрАТ «УПСК», як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до норм матеріального права, а саме пункту 12.1. статті 12, пункту 22.1. статті 22, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування, встановивши, що відшкодуванню позивачу підлягала сума у розмірі 4 075,21 грн (вартість відновлювального ремонту 6 675,21 грн - франшиза 2 600,00 грн).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1 850,00 грн витрат на проведення автотоварознавчих (оціночних) експертиз скаржник зазначив, що вони також були задоволені безпідставно, оскільки у пункті 9.5. Договору добровільного страхування наземного транспорту №022/19-Т від 16.07.2019 чітко визначено, що витрати по визначенню розміру нанесеної в результаті страхового випадку шкоди несе страховик, а не інші сторони.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

06.09.2021 позивач направив до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у її задоволенні відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №922/4013/17 звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18 852,53 грн в межах оціненої шкоди, а отже заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування є цілковито законними та обґрунтованими.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертизи в сумі 1850,00 грн позивач зазначив, що відповідач не приймав жодної участі в процесі розслідування страхового випадку, а тому, з урахуванням положень пп. 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має відшкодувати позивачу вказані витрати на проведення експертиз.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у справі №910/2139/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 залишено без руху. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 3 405,00 грн.

06.07.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №15998 від 02.07.2021 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 поновлено Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 на час апеляційного оскарження, встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв, клопотань.

05.08.2021 від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву.

Згідно наказу голови Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 №413-В головуюча суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 06.08.2021 по 20.08.2021 перебувала у щорічній відпустці.

Згідно наказу виконуючого обов`язки голови Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 головуюча суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 25.08.2021 по 28.08.2021 перебувала у щорічній відпустці.

Після виходу головуючого судді у справі №910/2139/21 з відпустки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» про продовження процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, продовжено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Фенікс» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у даній справі до 06.09.2021.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, 16.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №022/19-Т, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08.06.2020 о 15 год. 30 хв. в Київській області на автодорозі Київ-Вишгород-Десна, 29 км.+500 м. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ днз. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не дотримався бокового інтервалу до автомобіля Nonda днз. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.08.2020 у справі №363/2229/20 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс».

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

09.06.2020 страхувальник позивача повідомив останнього про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 08.06.2020.

15.07.2020 страхувальник позивача подав заяву про виплату страхового відшкодування по договору майнового страхування.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №7803/06/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 2 309,84 грн.

25.08.2020 СПД Коровіним Є.Ю. виставлено рахунок №2306, згідно якого вартість відновлювального ремонту названого транспортного засобу склала 18 852,53 грн.

У зв`язку з виявленням під час ремонту додаткових пошкоджень автомобіля, замовлено повторне автотоварознавче (оціночне) дослідження та відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №7803/06/20-2 вартість відновлювального ремонту автомобіля «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 18 965,38 грн.

Страховим актом №01/07-2020 від 16.07.2020 дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 08.06.2020, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 2 309,84 грн.

26.08.2020 страхувальник позивача подав останньому заяву про здійснення доплати страхового відшкодування у сумі 16 542,69 грн.

Додатком №1 до страхового акту №01/07-2020 від 16.07.2020 вирішено здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 16 542,69 грн.

Відповідно до вказаного страхового акту позивачем сплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 18 852,53 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №342 від 22 липня 2020 року на суму 2 309,84 грн та №427 від 01 вересня 2020 року на суму 16 542,69 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди вих.№161 від 14.09.2020 на суму 20 702,53 грн (18 852,53 грн страхове відшкодування + 1850,00 грн витрат, пов`язаних з оплатою проведення автотоварознавчої експертизи), яка отримана останнім 02.12.2020, проте результатів її розгляду матеріали справи не містять.

У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із позовом у даній справі та просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 18 852,53 грн та 1850,00 грн витрат, пов`язаних з оплатою проведення автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до платіжного доручення №12151 від 11.03.2021 відповідачем сплачено на користь позивача частину страхового відшкодування в розмірі 4 075,21 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку із виплати позивачу страхового відшкодування на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування та відшкодування позивачу понесених ним витрат на проведення автотоварознавчих експертиз.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок в частині встановлення чи є здійснення виплати за договором добровільного майнового страхування виникненням нового зобов`язання або ж за наслідками такої виплати лише відбувається заміна кредитора у вже існуючому зобов`язанні із набуттям останнім всіх прав і обов`язків попереднього кредитора викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, який в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України суди враховують при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, керуючись умовами договору КАСКО, враховуючи визначену звітом про оцінку транспортного засобу №7803/06/20, звітом про оцінку транспортного засобу №7803/06/20-2 та рахунком СПД Коровіна Є.Ю. №2306 від 25.08.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійшов висновку, що страхове відшкодування згідно умов Договору КАСКО складає 18 852,53 грн.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.06.2020 о 15 год. 30 хв. в Київській області на автодорозі Київ-Вишгород-Десна, 29 км.+500 м. є ОСОБА_1 (водій автомобіля ВАЗ днз. НОМЕР_2 ), що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.08.2020 у справі №363/2229/20.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з єдиної Централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ « 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована у ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР №4154713 (франшиза - 2600,00 грн).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до платіжного доручення №12151 від 11.03.2021 відповідачем сплачено на користь позивача частину страхового відшкодування в розмірі 4 075,21 грн.

Частиною 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Приймаючи оскаржуване у даній справі рішення про часткове задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в межах вартості відновлювального ремонту, яка визначена позивачем на підставі рахунку СПД Коровіна Є.Ю. №2306, за вирахуванням франшизи, передбаченої Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР №4154713, та оплаченої відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції частини заявленої до стягнення суми страхового відшкодування. Відповідач повинен сплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 12 177,32 грн (18 852,53 грн - 2 600,00 грн - 4 075,21 грн).

Щодо доводів відповідача з приводу розміру суми страхового відшкодування, наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №922/4013/17, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями №342 від 22 липня 2020 року на суму 2 309,84 грн та №427 від 01 вересня 2020 року на суму 16 542,69 грн, підтверджується, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18 852,53 грн.

Відтак, враховуючи розмір франшизи та часткову оплату відповідачем суми страхового відшкодування, висновки суду першої інстанції про стягнення із відповідача 12 177,32 грн суми страхового відшкодування є обґрунтованими та правомірно були задоволені судом першої інстанції.

Водночас, правомірними є висновки суду про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 4 075,21 грн, оскільки між сторонами відсутній предмет спору в частині грошових вимог у розмірі 4 075, 21 грн у зв`язку з їх погашенням відповідачем у добровільному порядку.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 850,00 грн витрат на проведення автотоварознавчих (оціночних) експертиз, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем на місце ДТП свого представника в порядку пункту 34.2. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач зі своєї сторони не приймав жодної участі в процесі розслідування страхового випадку, в результаті настання якого згідно страхового акту №01/07- 2020 від 16 липня 2020 року та додатку №1 від 27 серпня 2020 року до страхового акту №01/07- 2020 від 16 липня 2020 року позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та про проведення його доплати. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «HONDA CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП були понесені витрати у розмірі 900,00 грн та 950,00 грн за проведення незалежних експертних оцінок, що підтверджується рахунками-фактурами №СФ-0000122 від 06.07.2020 та №СФ-0000171 від 01.09.2020, виставленими ТОВ «САТЕЛ ГРУП», актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000128 та №ОУ-0000153, а також платіжними дорученнями №326 від 09.07.2020 на суму 950,00 грн та №452 від 14.09.2020 на суму 900,00 грн.

Отже, в силу приписів п. 34.3. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, понесені позивачем на проведення експертизи, підлягають відшкодуванню відповідачем, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 850,00 грн є обґрунтованими та такими, що також були правомірно задоволені судом першої інстанції.

Доводи відповідача щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертиз в сумі 1 850,00 грн у зв`язку з тим, що у пункті 9.5. Договору добровільного страхування наземного транспорту №022/19-Т від 16.07.2019 чітко визначено, що витрати по визначенню розміру нанесеної в результаті страхового випадку шкоди несе страховик, а не інші сторони, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки умови Договору добровільного страхування наземного транспорту №022/19-Т від 16.07.2019 регулюють лише правовідносини між позивачем та його страхувальником та, враховуючи умови статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», жодним чином не спростовують законного права позивача на відшкодування таких витрат у силу норм статті 22 Цивільного кодексу України. При цьому, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що понесені ним витрати, пов`язані з проведеннями експертиз, були необхідними, пов`язаними з врегулюванням страхового випадку та неминучими задля визначення дійсного розміру майнової шкоди, спричиненої страхувальником відповідача.

Наведеними обставинами спростовуються аргументи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/2139/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/2139/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано після виходу головуючого судді Михальської Ю.Б. та судді Тищенко А.І. з відпусток.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка