ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" вересня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/2765/21

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у справі №911/2765/21 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до фізичної особи-підприємця Ярошенка Андрія Васильовича, ОСОБА_1 про стягнення 161 767,62грн, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Ярошенка Андрія Васильовича (далі - ФОП Ярошенко А.В.), ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення 161 767,62грн, з яких: 144 091,18грн основний борг за кредитом; 17 675,84грн - заборгованість за процентами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем 1 - ФОП Ярошенком А.В. зобов`язань за кредитним договором №011/80460/507045 від 12.02.2019 в частині здійснення повернення кредитних коштів у встановлений договором строк та сплати процентів за користування. Крім того, позивач вказує, що виконання зобов`язань відповідачем 1 за вказаним кредитним договором забезпечено порукою відповідача 2 Ярошенко Л.В. на підставі договору поруки №011/80460/507045/П від 12.02.2019.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 1 - ФОП Ярошенку А.В. відчужувати у будь-який спосіб нерухоме майно, яке йому належить, а саме:

- нежитлову будівлю літ. «А», яка розташована за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд. 29;

- нежитлову будівлю літ. «Л-2», яка розташована за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд. 29;

- квартиру, яка розташована адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів до забезпечення відповідного позову може унеможливити у подальшому виконання рішення у справі, у разі задоволення заявлених вимог, оскільки відповідач 1 може відчужити наявне в нього нерухоме майно, що призведе до неможливості реального виконання рішення суду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, відповідна заява, як унормовано ч.1 ст.140 ГПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; винятки щодо порядку розгляду визначені ч.ч.3,4 цієї норми.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Отже, позивачем обрано захід забезпечення позову, визначений відповідною нормою.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову або ефективний захист.

Так, у постанові від 19.05.2020 у справі №910/19775/20 Верховний Суд дійшов висновку, що судом має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови ВС від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (п. 8.6 постанови ВП ВС від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Поряд з цим, позивачем не надано доказів того, що такі заходи забезпечення позову, які він просить застосувати заборона відчуження нерухомого майна відповідача 1 є співмірними із заявленими вимогами та адекватними. Так, загальна сума заявлених вимог складає 161 767,62грн, а також позивачем заявлено про покладення на відповідача судових витрат по оплаті позову та зави про забезпечення позову судовим збором (2 426,51грн та 1 135грн), поряд з цим позивач просить обмежити позивача у здійсненні його правомочностей власника трьох об`єктів нерухомого майна, які не є предметом спору, однак, на які може бути звернено стягнення під час виконання рішення у справі у разі відсутності грошових коштів, іншого майна.

Заявляючи таку вимогу позивач вказує, що розмір заявлених вимог має значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, у тому числі після пред`явлення позову, заявлений спосіб забезпечення, на його думку, є адекватним способом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні рішення у випадку задоволення заявлених вимог.

Однак, позивачем не надано доказів того, що розмір заявлених вимог з урахуванням судових витрат дорівнює чи перевищує вартості всього майна відповідача, яке позивач просить заборонити відчужувати, або вартість одного із таких об`єктів є значно меншою ніж заявлена сума позовних вимог.

Фактично згідно наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна вбачається, що позивач просить суд заборонити відповідачу відчужувати все нерухоме майно, яке зареєстровано за ним на праві власності, без урахування розміру заявлених у справі вимог та можливих судових витрат. Крім того, позивачем не доведено шляхом подання доказів того факту, що відповідач 1 має намір відчужити відповідне майно та ним вчиняються дії щодо реалізації такого наміру. Також позивачем не надано доказів, що таке майно є єдиним майном позивача на яке, у випадку задоволення позову, можливе звернення стягнення (відсутній дохід, кошти на рахунках, рухоме майна тощо) або доказів наявність інших майнових зобов`язань, примусове виконання яких здійснюється на підставі, зокрема, рішень судів.

Зважаючи на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви.

Згідно ч.ч. 6,8 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» №114/5-227276 від 31.08.2021 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова