РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/11209/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІДЖ СТРОЙ КОНТРАКТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЕРА-БУД»

про стягнення 754 135, 32 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМІДЖ СТРОЙ КОНТРАКТ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЕРА-БУД» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 754 135, 32 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 525 Цивільного кодексу України, ст. 193, 285 Господарського кодексу України мотивовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором оренди № 26/12/2019 від 26.12.2019, в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/11209/21, визнано справу малозначною та її розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження в справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03148, місто Київ, вулиця Пшенична, будинок 4, офіс 415.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження в справі від 19.07.2021 був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 року N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Із залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялась копія ухвали, убачається, що даний лист, направлений за офіційною адресою місцезнаходження відповідача згідно ЄДР, був повернутий суду поштою.

Інших адрес відповідач суду не повідомляв та в ЄДР інші адреси відсутні, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на інші адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення його до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого відповідача щодо його належного отримання, тобто його власною волею, оскільки самим відповідачем надаються до ЄДР відомості, щодо офіційної адреси його місцезнаходження.

Тому відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/8585/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. у період з 13.09.2021 по 17.09.2021 у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 20.09.2021.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 між позивачем (надалі - орендодавець) та відповідачем (надалі - орендар) укладено договір оренди № 26/12/2019 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно (надалі - об`єкт оренди) для здійснення господарської діяльності. У користування передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що не втрачає в процесі використання своєї споживчої якості (неспоживча річ).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що ціна, строк оренди, відновлювальна вартість та перелік майна, що передається в оренду, визначається в специфікаціях та/або актах приймання-передачі майна, що є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди, за яким об`єкт оренди передається в користування орендарю (надалі - акт прийняття в оренду).

За користування об`єктом оренди орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення орендодавцеві. Розрахунки здійснюються наступним чином: перший платіж - на умовах 100 % передплати суми оренди за розрахунковий період, наступні платежі - на умовах 100 % передплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюється не пізніше, як за 5 днів до початку розрахункового періоду. Розрахунковий період дорівнює пів місяця - 15 днів (5.1. договору).

У пункті 5.2. договору сторони погодили, що розмір орендної плати, в тому числі ПДВ, визначається в специфікаціях та/або актах прийняття в оренду.

Згідно п. 6.1. договору приймання передача-послуг з орендного користування здійснюється щомісячно за актом приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт (надалі - акт).

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Договір укладено на невизначений строк. Строк кожної окремої оренди визначається в специфікаціях та/або актах приймання-передачі об`єкта оренди. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. п. 7.1., 7.2. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору строк дії цього договору та строк кожної окремої оренди вважається поновленим або продовженим на невизначений строк у зв`язку з продовженням користування орендарем об`єктом оренди після закінчення строку на який майно передавалось та за умови відсутності вимоги орендодавця до орендаря про повернення об`єкта оренди.

На виконання умов договору між сторонами підписані акти приймання-передачі до договору, де встановлено ціну за орендоване майно за відповідну кількість днів, а саме: № 1 від 26.12.2019 - 2 100, 00 грн за 15 днів, № 2 від 28.12.2019 - 26 600, 00 грн за 30 днів, № 3 від 08.12.2020 - 1 680, 00 грн за 15 днів, № 4 від 19.05.2020 - 15 615, 00 грн за 30 днів, № 5 від 22.05.2020 - 2 575, 00 грн за 30 днів, № 6 від 28.05.2020 - 1 800, 00 грн за 30 днів, № 7 від 04.06.2020 - 300, 00 грн за 10 днів, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем орендна плата за актами приймання-передачі: № 1 від 26.12.2019 за період з 26.12.2019 по 21.05.2021 становить 71 680, 00 грн, № 2 від 28.12.2019 за період з 28.12.2019 по 21.05.2021 становить 452 201, 70 грн, № 3 від 08.12.2020 за період з 08.12.2020 по 21.05.2021 становить 18 368, 00 грн, № 4 від 19.05.2020 за період з 19.05.2020 по 21.05.2021 становить 191 023, 50 грн, № 5 від 22.05.2020 за період з 22.05.2020 по 21.05.2021 становить 31 242, 12 грн, № 6 д 28.05.2020 за період з 28.05.2020 по 21.05.2021 становить 21 480, 00 грн та № 7 від 04.06.2020 за період з 04.06.2020 по 21.05.2021 становить 10 530, 00 грн, що в загальній сумі складає 796 525, 32 грн.

Як зазначає позивач відповідачем сплачено орендну плату в розмірі 42 390, 00 грн, що підтверджується виписками з банку за період з 24.12.2019 по 28.05.2020 (а. с. 21-34).

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором щодо своєчасної сплати орендної плати, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 754 135, 32 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 283 Господарського кодексу України, відповідно до змісту якої за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частинами 1, 2 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи (акти приймання передачі: № 1 від 26.12.2019, № 2 від 28.12.2019, № 3 від 08.12.2020, № 4 від 19.05.2020, № 5 від 22.05.2020, № 6 від 28.05.2020, № 7 від 04.06.2020) убачається, що позивачем на виконання умов договору було надано, а відповідачем прийнято майно в оренду (а. с. 14 -20).

Суд зазначає, що вказані акти підписано з боку відповідача без зауважень та заперечень.

У пункті 5.1. договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення останньому.

Відповідно до п. 7.3. договору строк кожної окремої оренди вважається поновленим або продовженим на невизначений строк у зв`язку з продовженням користування орендарем об`єктом оренди після закінчення строку на який майно передавалось.

Доказів на підтвердження повернення відповідачем майна з оренди матеріали справи не містять та останнім у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України таких доказів не надано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахування орендної плати за період з 26.12.2019 по 21.05.2021 в розмірі 796 525, 32 грн, судом встановлено, що він виконаний невірно, оскільки останнім невірно пораховано кількість днів перебування майна в оренді.

Тому судом здійснено власний перерахунок нарахування орендної плати враховуючи п. 5.1. та 7.3. договору, а саме:

Акт приймання-передачіЦіна оренди (грн)Кількість днів за яку встановлена ціна орендиЦіна оренди за один день (грн)Період нарахування орендиКількість днів нарахування орендиНараховано оренди (грн)
№ 1 від 26.12.20192 100, 001514026.12.2019 - 21.05.202151371 820, 00
№ 2 від 28.12.201926 600, 0030886, 6728.12.2019 - 21.05. 088, 37
№ 3 від 08.12.20201 680, 001511208.12.2020 - 21.05.202116518 480, 00
№ 4 від 19.05.202015 615, 0030520,5019.05.2020 - 21.05. 544, 00
№ 5 від 22.05.20202 575, 003085,8322.05.2020 - 21.05.202136531 327, 95
№ 6 від 28.05.20201 800, 00306028.05.2020 - 21.05.202135921 540, 00
№ 7 від 04.06.2020300, 00103004.06.2020 - 21.05.202135210 560, 00
798 360, 32
Отже, за розрахунком суду розмір орендної плати за вказаними вище актами приймання-передачі складає 798 360, 32 грн, разом з тим позивачем у розрахунку визначено 796 525, 32 грн орендної плати, що є менше ніж за розрахунком суду.

Судом встановлено, що відповідачем частково сплачено за оренду в сумі 42 390, 00 грн, з урахуванням чого сума заборгованості становить 755 970, 32 грн (798 360, 32 грн - 42 390, 00 грн).

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.

Суд розцінює часткові оплати відповідача, як визнання ним основного боргу.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності в відповідача заборгованості розмірі 755 970, 32 грн по оплаті орендних платежів, доказів її погашення відповідачем не надано, вказана заборгованість не спростована.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості по орендним платежам, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості за договором у розмірі визначеному позивачем - 754 135, 32 грн.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявленої до стягнення суми не надав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 754 135, 32 грн основного боргу.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з «Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЕРА-БУД» (03148, місто Київ, вулиця Пшенична, будинок 4, офіс 415, ідентифікаційний код 41343161) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІДЖ СТРОЙ КОНТРАКТ» (08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Пушкінська, будинок 60-Л/1, офіс 1, ідентифікаційний код 43349448) 754 135 (сімсот п`ятдесят чотири тисячі сто тридцять п`ять) грн 32 коп. основного боргу та 11 312 (одинадцять тисяч триста дванадцять) грн 03 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань