РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 м. КиївСправа № 910/10201/21

За позовом: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

до: державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ";

про: стягнення 112.772,33 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом в особі філії "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" до державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" про стягнення 112.772,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання інформаційних послуг від 29.12.2017 № ГІОЦ-01/18, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 112.772,33 грн., з яких: 97.747,62 грн. - основна заборгованість, 4.956,22 грн. - 3 % річних та 10.068,49 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10201/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання інформаційних послуг від 29.12.2017 № ГІОЦ-01/18 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання по наданню інформаційних послуг, згідно протоколу погодження договірної ціни (додаток № 1), відповідно до умов, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що щомісячно відповідач здійснює оплату інформаційних послуг за поточний місяць у розмірі 100 % вартості послуг до 28 числа поточного місяця.

Положеннями пункту 1 укладеної між сторонами спору додаткової угоди від 21.11.2019 № 2 до Договору, пункт 2.1 Договору викладено в наступній редакції, зокрема: для виконання послуг, вказаних у розділі 1 Договору, відповідач щомісячно, до 26 числа місяця, що передує наданню послуг, здійснює попередню оплату у розмірі 100 % вартості послуг.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 97.747,62 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами наданих послуг, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 31.07.2019 № 10455 на суму 19.840,25 грн.;

- від 31.08.2019 № 12185 на суму 19.408,09 грн.;

- від 30.09.2019 № 13730 на суму 19.408,09 грн.;

- від 31.10.2019 № 15750 на суму 19.408,09 грн.;

- від 30.11.2019 № 17260 на суму 19.683,10 грн.

Проте, відповідачем не здійснено погашення вказаної заборгованості

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.956,22 грн. та інфляційних втрат в сумі 10.068,49 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором на суму 97.747,62 грн. підтверджена первинними документами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають задоволенню повністю в сумі 97.747,62 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий до суду розрахунок 3 % річних суд визнав його частково арифметично невірним.

Так позивачем, при нарахування суми 3 % річних в розмірі 1.105,62 грн. за актом від 31.07.2019 № 10455 зазначений період прострочення з 01.08.2019 по 08.06.2020 в кількості 678 днів.

При цьому, період прострочення з 01.08.2019 по 08.06.2020 становить 313 днів.

Таким чином, позовні вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 4.361,01 грн., за розрахунком позивача, враховуючи нарахування 3 % річних за актом від 31.07.2019 № 10455 в період прострочення 313 днів.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат суд вказує, що вказана вимога задовольняється судом частково, оскільки розрахунок позивача, викладений у позові, є арифметично невірним. Наведена позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 2.289,35 грн., за таким розрахунком суду, в період за який позивачем заявлена сума інфляційних втрат, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
08.2019 - 05.202019.840,25101,30561.48
09.2019 - 05.202019.408,09103,14609,41
10.2019 - 05.202019.408,09102,42469,68
11.2019 - 05.202019.408,09101,71331,88
12.2019 - 05.202019.683,10101,61316,90
Загальна сума інфляційних втрат2.289,35

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" (Україна, 01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 4, ідентифікаційний код: 40225511) на користь акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії "ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР" акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Україна, 01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІВАНА ФРАНКА, будинок 21) основну заборгованість в сумі 97.747 (дев`яносто сім тисяч сімсот сорок сім) грн. 62 коп., 3 % річних в сумі 4.361 (чотири тисячі триста шістдесят одна) грн. 01 коп., інфляційні втрати в сумі 2.289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн. 35 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац