РІШЕННЯ

16 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/265/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловській О.А.

розглянув матеріали справи

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс (вул. Живова, буд. 4, кв. 44, м. Тернопіль, 46006)

до відповідача Комунального некомерційного підприємства Лановецька міська лікарня (вул. Шевченка, 30, м. Ланівці, 47400)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Лановецька міська рада (вул. Незалежності, 34, м. Ланівці, 47400)

про стягнення 807567,87 грн.

За участю від:

позивача - Чорній М.Б., Майка М.Б.

відповідача Богатюк О.В., Маковська М.В.

третьої особи Басок Н.В.

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Лановецька міська лікарня» про стягнення 807567,87 грн боргу.

Ухвалою суду від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/265/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 03.06.2021.

09.06.2021 судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Лановецьку міську раду.

Строк підготовчого провадження у даній справі продовжувався ухвалою суду від 01.07.2021.

Ухвалою суду від 19.08.2021 закрито підготовче провадження по справі №921/265/21 та призначено її до судового розгляду по суті в судовому засіданні 16.09.2021.

В судовому засіданні 16.09.2021 представниками позивача підтримано позовні вимоги в сумі 692195,13 грн, враховуючи повідомлені суду факти здійснених відповідачем часткових проплат на загальну суму 115372,74 грн після відкриття провадження у даній справі. Ними зазначено, що підтвердженням зазначеної суми боргу слугує акт звірки, оформлений сторонами станом на 15.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог представниками позивача зазначено про неналежне виконання відповідачем умов договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти №4 від 18.01.2019, №14 від 22.01.2020, №32 від 27.01.2021, в частині оплати за отриману теплову енергію.

Представники відповідача в судове засідання 16.09.2021 з`явились.

Суд зазначає, що у встановлений в ухвалі від 06.05.2021 (про відкриття провадження у справі) строк відповідачем не подано відзиву на позовну заяву.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у частині 2 статті 178 ГПК України.

Частиною 4 статті 165 ГПК України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Разом з цим, відповідачем у заяві №635 від 09.06.2021 (вх. №4860 від 09.06.2021) повідомлено про те, що рішенням сесії Лановецької міської ради від 17.02.2021 №129 «Про комунальне некомерційне підприємство «Лановецька міська лікарня» Комунальне некомерційне підприємство «Лановецька центральна районна лікарня» перейменовано у Комунальне некомерційне підприємство «Лановецька міська лікарня», затверджено статут останнього та визначено, що відповідач у даній справі є правонаступником прав та обов`язків Комунального некомерційного підприємства «Лановецька центральна районна лікарня».

24.05.2021 відповідачем частково оплачено борг в сумі 70372,74 грн. Тому, борг перед позивачем становить 737195,13 грн, з яких: 100000 грн виник як борг по акту №7 від 20.04.2021, а 637195,13 грн борг за листопад-грудень 2020 року.

Частина боргу в сумі 637195,13 грн виникла у зв`язку із недостатнім фінансуванням відповідача, оскільки Комунальне некомерційне підприємство Лановецька міська лікарня являється неприбутковою установою. Видатки на місцеві програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я належать до видатків, що здійснюються з бюджетів органів місцевого самоврядування.

Станом на 30.12.2020 між сторонами проведено взаємозвірку розрахунків між сторонами та зафіксовано заборгованість в сумі 637195,13 грн.

Надалі, долучаючи до матеріалів справи копії платіжних доручень на підтвердження часткових проплат суми боргу та акту звірки розрахунків між сторонами, представниками відповідача 16.09.2021 визнано існування перед позивачем боргу в сумі 692195,13 грн.

Присутнім в судовому засіданні 16.09.2021 представником третьої особи підтверджено викладені сторонами обставини.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Між Лановецькою комунальною центральною районною лікарнею (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс (учасником) 18.01.2019 укладено договір №4 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти, згідно п. 1.1 якого учасник зобов`язався у 2019 році поставити замовникові товар, зазначений в умовах постачання теплової енергії в гарячій воді, а замовник - прийняти і оплатити даний товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021: 2015, код 09320000-8- пара, гаряча вода та пов`язана продукція. Кількість товару: 1532 Гкал (п. 1.2 договору №4 від 18.01.2019).

Згідно п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 договору №4 від 18.01.2019 ціна цього договору становить 1991600 грн. Ціна цього договору може бути скоригована за взаємною згодою сторін. Тариф на постачання теплової енергії становить 1300 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 договору №4 від 18.01.2019 розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після пред`явлення учасником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) або після підписання сторонами акта передачі теплової енергії.

До рахунка додаються акт передачі теплової енергії (п. 4.2 договору №4 від 18.01.2019).

У п. 6.1 договору №4 від 18.01.2019 зазначено, що замовник зобов`язався: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з актом передачі теплової енергії.

Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п. 6.4 договору №4 від 18.01.2019).

Згідно п. 10.1 договору №4 від 18.01.2019, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою №2 від 31.10.2019 до договору про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти №4 від 18.01.2019 сторони погодили, зокрема викласти п. 3.3 договору у наступній редакції: "п. 3.3. Тариф на постачання теплової енергії становить 1560,19 грн за 1 Гкал без ПДВ».

Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору, набирає законної сили з дати її підписання сторонами, складена у двох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу для кожної із сторін по одному для кожної із сторін (п. 2, п. 3, п. 5 додаткової угоди №2 від 31.10.2019).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 29.05.2019 до реєстру внесено запис під №7000018 про припинення Лановецької комунальної центральної районної лікарні (вул. Шевченка, 30, м. Ланівці, 47400, ідентифікаційний код 02000903), на підставі рішення щодо реорганізації.

Разом з цим, за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, правонаступником Лановецької комунальної центральної районної лікарні являється Комунальне некомерційне підприємство «Лановецька міська лікарня» (вул. Шевченка, 30, м. Ланівці, 47400, ідентифікаційний код 02000903).

22.01.2020 вже між Комунальним некомерційним підприємством «Лановецька міська лікарня» (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс (учасником) укладено договір №14 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, згідно п. 1.1 якого учасник зобов`язався у 2020 році поставити замовникові товар, зазначений в умовах постачання теплової енергії в гарячій воді, а замовник - прийняти і оплатити даний товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021: 2015, код 09320000-8- пара, гаряча вода та пов`язана продукція. Кількість товару: 1532 Гкал (п. 1.2 договору №14 від 22.01.2020).

Згідно п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 договору №14 від 22.01.2020 ціна цього договору становить 2390200 грн. Ціна цього договору може бути скоригована за взаємною згодою сторін. Тариф на постачання теплової енергії становить 1560,19 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 договору №14 від 22.01.2020 розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після пред`явлення учасником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) або після підписання сторонами акта передачі теплової енергії.

До рахунка додаються акт передачі теплової енергії (п. 4.2 договору №14 від 22.01.2020).

У п. 6.1 договору №14 від 22.01.2020 зазначено, що замовник зобов`язався: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з актом передачі теплової енергії.

Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п. 6.4 договору №14 від 22.01.2020).

Згідно п. 10.1 договору №14 від 22.01.2020, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Надалі, 27.01.2021 між Комунальним некомерційним підприємством «Лановецька міська лікарня» (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс (учасником) укладено договір №32 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, згідно п. 1.1 якого учасник зобов`язався у 2021 році поставити замовникові товар, зазначений в умовах постачання теплової енергії в гарячій воді, а замовник - прийняти і оплатити даний товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021: 2015, код 09320000-8- пара, гаряча вода та пов`язана продукція. Кількість товару: 1532 Гкал (п. 1.2 договору №32 від 27.01.2021).

Згідно п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 договору №32 від 27.01.2021 ціна цього договору становить 2390200 грн. Ціна цього договору може бути скоригована за взаємною згодою сторін. Тариф на постачання теплової енергії становить 1560,19 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 договору №32 від 27.01.2021 розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після пред`явлення учасником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) або після підписання сторонами акта передачі теплової енергії.

До рахунка додаються акт передачі теплової енергії (п. 4.2 договору №32 від 27.01.2021).

У п. 6.1 договору №32 від 27.01.2021 зазначено, що замовник зобов`язався: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з актом передачі теплової енергії.

Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п. 6.4 договору №32 від 27.01.2021).

Згідно п. 10.1 договору №32 від 27.01.2021, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою №1 від 27.01.2021 до договору про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти №32 від 27.01.2021, а саме пунктами 1,2,3,4 сторони погодили:

зменшити обсяги закупівлі згідно договору, зокрема викласти: п. 1.2 договору викласти в наступній редакції: «п. 1.2 кількість товару: 1154 Гкал»;

пункт 3.1 договору викласти в наступній редакції: «п. 3.1 ціна договору становить 1800000 грн без ПДВ»;

пункт 5.1 договору викласти в наступній редакції: «п. 5.1 строк (термін) поставки товару по 15.04.2021»;

пункт 10.1 договору викласти в наступній редакції: «п. 10.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 30.04.2021, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань».

Всі інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Додаткова угода вступає в силу з моменту підписання сторонами та вважається невід`ємною частиною договору (п. 5, п. 7 додаткової угоди №1 від 27.01.2021).

На виконання умов вищевказаних договорів позивач за період з січня 2019 року по квітень 2021 року поставив, а відповідач прийняв теплову енергію загальною вартістю 4865955,20 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями підписаних повноважними представниками сторін актів здачі приймання наданих послуг, зокрема:

- теплову енергію у січні місяці 2019 року, обсягом 215 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №1 від 24.01.2019 на суму 279500 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2019 року, обсягом 115 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №2 від 11.02.2019 на суму 149500 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2019 року, обсягом 105 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №3 від 28.02.2019 на суму 136500 грн;

- теплову енергію у березні місяці 2019 року, обсягом 105 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №4 від 14.03.2019 на суму 136500 грн;

- теплову енергію у квітні місяці 2019 року, обсягом 102 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №5 від 24.05.2019 на суму 132600 грн;

- теплову енергію у вересні місяці 2019 року, обсягом 38,46 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №6 від 02.09.2019 на суму 50000 грн;

- теплову енергію у листопаді місяці 2019 року, обсягом 155 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №7 від 04.12.2019 на суму 241829,45 грн;

- теплову енергію у листопаді місяці 2019 року, обсягом 243 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №8 від 18.12.2019 на суму 379126,17 грн;

- теплову енергію у грудні місяці 2019 року, обсягом 79,2285 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №9 від 24.12.2019 на суму 123611,50 грн;

- теплову енергію у січні місяці 2020 року, обсягом 155 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №1 від 22.01.2020 на суму 241829,45 грн;

- теплову енергію у січні місяці 2020 року, обсягом 60 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №2 від 05.02.2020 на суму 93611,40 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2020 року, обсягом 75,1277 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №3 від 20.02.2020 на суму 117213,30 грн. Суд звертає увагу, що у тексті позовної заяви позивачем стверджено, що згідно акту №3 від 20.02.2020 ним передано відповідачу теплову енергію вартістю 117213,49 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2020 року, обсягом 54,8723 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №4 від 03.03.2020 на суму 85611,31 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2020 року, обсягом 15 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №5 від 16.04.2020 на суму 23402,85 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2020 року, обсягом 15 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №6 від 14.05.2020 на суму 23402,85 грн;

- теплову енергію у березні місяці 2020 року, обсягом 97 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №7 від 09.06.2020 на суму 151338,43 грн;

- теплову енергію у березні місяці 2020 року, обсягом 64,0948 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №8 від 10.08.2020 на суму 100000,07 грн;

- теплову енергію у березні місяці 2020 року, обсягом 51,2759 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №9 від 14.09.2020 на суму 80000 грн;

- теплову енергію у квітні місяці 2020 року, обсягом 140,9409 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг б/н від 12.10.2020 на суму 219894,58 грн;

- теплову енергію у жовтні місяці 2020 року, обсягом 55 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №11 від 19.11.2020 на суму 85810,45 грн;

- теплову енергію у листопаді місяці 2020 року, обсягом 168,409 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №11/1 від 30.11.2020 на суму 262749,53 грн;

- теплову енергію у листопаді місяці 2020 року, обсягом 37,746 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №12 від 28.12.2020 на суму 58890,37 грн;

- теплову енергію у листопаді місяці 2020 року, обсягом 3,846 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №13 від 30.12.2020 на суму 6000 грн;

- теплову енергію у грудні місяці 2020 року, обсягом 240 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №14 від 30.12.2020 на суму 374445,60 грн;

- теплову енергію у січні місяці 2021 року, обсягом 248 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №1 від 07.01.2021 на суму 386927,19 грн;

- теплову енергію у січні місяці 2021 року, обсягом 180 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №2 від 09.02.2021 на суму 280834,20 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2021 року, обсягом 41 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №3 від 09.03.2021 на суму 63967,79 грн;

- теплову енергію у лютому місяці 2021 року (по 28.02.2021), обсягом 143,1 ГДж, 34,2 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №4 від 15.03.2021 на суму 53358,49 грн;

- теплову енергію за період 28.02.2021 15.03.2021, обсягом 472 ГДж, 112,8 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №5 від 18.03.2021 на суму 175989,43 грн;

- теплову енергію у березні місяці 2021 року, обсягом 486 ГДж, 116,1 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №6 від 05.04.2021 на суму 181138,05 грн;

- теплову енергію у квітні місяці 2021 року, обсягом 457 ГДж, 109,2 Гкал, оформлену актом здачі - приймання наданих послуг №7 від 20.04.2021 на суму 170372,74 грн.

Обставини щодо отримання теплової енергії протягом січня 2019 року квітня 2021 року (включно) в наведених вище обсягах не заперечуються відповідачем у справі.

За твердженням позивача, відповідач в порушення умов договорів №4 від 18.01.2019, № 14 від 22.01.2020, №32 від 27.01.2021, свої зобов`язання по оплаті вартості отриманої за період з січня 2019 року по квітень 2021 року теплової енергії виконав не в повній мірі.

Зокрема, в матеріалах справи містяться копії банківських виписок, які вказують про перерахування відповідачем коштів позивачу на загальну суму 4058387,42 грн, а саме: 29.01.2019 - 279500 грн; 13.02.2019 - 149500 грн; 04.03.2019 136500 грн; 18.03.2019 136500 грн; 27.05.2019 132600 грн; 03.09.2019 50000 грн; 05.12.2019 241829,45 грн; 20.12.2019 379126,17 грн; 26.12.2019 123611,50 грн; 27.01.2020 128400 грн; 28.01.2020 100000 грн; 30.01.2020 13429,45 грн; 06.02.2020 93611,40 грн; 27.02.2020 117213,39 грн; 04.03.2020 85611,31 грн; 17.04.2020 23402,85 грн; 15.05.2020 23402,85 грн; 11.06.2020 151338,43 грн; 11.08.2020 100000,07 грн; 21.09.2020 80000 грн; 13.10.2020 219894,58 грн; 20.11.2020 85810,45 грн; 29.12.2020 58890,37 грн; 30.12.2020 6000 грн; 29.01.2021 200000 грн; 03.02.2021 186927,19 грн; 12.02.2020 100000 грн; 23.02.2021 100000 грн; 10.03.2021 80834,20 грн; 18.03.2021 117326,28 грн; 24.03.2021 100000 грн; 31.03.2021 15795,63 грн; 02.04.2021 60193,80 грн; 07.04.2021 81138,05 грн; 26.04.2021 100000 грн.

Таким чином, решта зобов`язання в сумі (4865955,20 грн 4058387,42 грн) 807567,78 грн залишилось не виконаним.

Неналежне виконання відповідачем умов вказаних договорів в частині повної оплати вартості отриманої теплової енергії мало наслідком звернення до суду з даним позовом.

Однак, після відкриття провадження у справі відповідачем та третьою особою до матеріалів справи подано копії платіжних доручень №35 від 21.05.2021 на суму 70372,74 грн, №42 від 30.06.2021 на суму 30000 грн, №57 від 05.08.2021 на суму 5000 грн, №65 від 14.09.2021 на суму 5000 грн.

Згідно вказаних платіжних доручень КНП Лановецька міська лікарня перераховано ТОВ Теплодар Плюс кошти на загальну суму 110372,74 грн.

Окрім цього в матеріалах справи міститься оформлений у двосторонньому порядку акт звірки взаємних розрахунків станом на 15.09.2021, у якому обома сторонами за даними їх бухгалтерського обліку відображено 21.07.2021 проплату в сумі 5000 грн.

Таким чином, загальна сума сплачених відповідачем коштів після відкриття провадження у справі становить 115372,74 грн.

Із змісту вказаного акту звірки вбачається, що станом на 15.09.2021, заборгованість відповідача перед позивачем становить 692195,13 грн.

Вказану суму боргу підтверджено позивачем та визнано представниками відповідача в судовому засіданні 16.09.2021.

З врахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 акт звірки взаєморозрахунків являється підтвердженням наявності боргу суб`єкта господарювання, його розміру, визнання боржником такого боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У акті звірки, оформленому у двосторонньому порядку між сторонами за період з 01.01.2021 15.09.2021 вказано, що станом на 01.01.2021 початкове сальдо складало 637195,13 грн. Кінцеве сальдо зазначено в сумі 692195,13 грн - сумі, визнаній відповідачем.

У п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України зазначено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Норму такого ж змісту містить ч.1 ст. 191 ГПК України, згідно якої відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

У ч.1, ч.2 ст. 73 ГПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст. 74 ГПК України).

Частиною 2 статті 164 ГПК України зазначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Частина 2 статті 9 вищевказаного Закону зазначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Предмет судового розгляду у даній справі охоплює період правовідносин між сторонами, які склалися з січня 2019 року по квітень 2021 року. Тобто більший період, ніж той що охоплений актом звірки станом на 15.09.2021.

Розрахунок заявленої до стягнення суми 807567,87 грн наведено ТОВ «Теплодар Плюс» у тексті позовної заяви.

Вищим господарським судом України у постанові пленуму №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме у п. 1.12. роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом проведено перерахунок заявленої до стягнення суми боргу та встановлено, що враховуючи приписи ГПК України, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог додано до позовної заяви належним чином засвідчені копії первинних документів (в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), які підтверджують факт передачі відповідачу у період з січня 2019 року по квітень 2021 року теплової енергії вартістю 4865955,20 грн.

Тобто вартістю, яка на 9 коп. менша, ніж вказана у позові вартість переданої теплової енергії на суму 4865955,29 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт часткової оплати відповідачем вартості отриманої теплової енергії на загальну суму 4173760,16 грн.

Таким чином, решта зобов`язання в сумі (4865955,20 грн - 4173760,16 грн) 692195,04 грн залишилось не виконаним.

Враховуючи встановлений у даній справі факт існування боргу відповідача перед позивачем в сумі 692195,04 грн, суд не приймає визнання відповідачем боргу на більшу на 9 коп. суму - 692195,13 грн.

З`ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як зазначалось вище, у п. 4.1 договорів №4 від 18.01.2019, №14 від 22.01.2020, №32 від 27.01.2021 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді сторони обумовили порядок проведення розрахунків шляхом оплати замовником після пред`явлення учасником рахунка на оплату товару або після підписання сторонами акта передачі теплової енергії.

Судом встановлено факт виконання позивачем умов договорів №4 від 18.01.2019, №14 від 22.01.2020, №32 від 27.01.2021 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді та передачі товару відповідачу.

Передача та приймання товару підтверджується вищезгаданими первинними документами копіями актів здачі приймання наданих послуг, оформлених між сторонами протягом січня 2019 року - квітня 2021 року на загальну суму 4865955,20 грн.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом з`ясовано, що в порушення умов договорів №4 від 18.01.2019, №14 від 22.01.2020, №32 від 27.01.2021 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193 ГК України, повної оплати вартості отриманого товару в строк визначений у договорі, боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 692195,04 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 692195,04 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані та визнані в цій частині відповідачем.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині заявлених до стягнення 9 коп. боргу, у зв`язку з встановленими у справі фактами передачі відповідачу теплової енергії на меншу суму 4865955,20 грн, а також частковою сплатою її вартості на суму 4173760,16 грн.

В рішеннях ЄСПЛ від 18 жовтня 2005 року у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та від 30 листопада 2004 року у справі Бакалов проти України також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Відповідно до cтатті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-IV та ч. 4 ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналогічна правова позиція викладена також і у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №914/1556/17.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі в частині заявленої до стягнення 115372,74 грн суми основного боргу.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в частині позовних вимог ТОВ «Теплодар Плюс» про стягнення з КНП "Лановецька міська лікарня" 115372,74 грн боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Судом враховано, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У ч. 4 ст. 231 ГПК України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 2 статті 123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

З врахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу, що за його клопотанням, йому може бути повернено судовий збір в сумі 1730,59 грн.

Решта сплаченого при зверненні з позовом до суду судового збору, в порядку ст. ст. 123,129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 12-13, 20, 50, 73-80, 86, 91, 231, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

1. Закрити провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс про стягнення з Комунального некомерційного підприємства Лановецька міська лікарня 115372,74 грн боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Лановецька міська лікарня (вул. Шевченка, 30, м. Ланівці, 47400, ідентифікаційний код 02000903) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Теплодар Плюс (вул. Живова, буд. 4, кв. 44, м. Тернопіль, 46006, ідентифікаційний код 39960634) 692195 (шістсот дев`яносто дві тисячі сто дев`яносто п`ять) грн 04 коп. боргу, 10382 (десять тисяч триста вісімдесят дві) грн 93 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

3.В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.09.2021.

Суддя І.П. Шумський