ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Дніпро Справа № 908/1984/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Подобєда І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Запорізького державного медичного університету

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р.

( суддя Зінченко Н.Г., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 12.07.2021р.) у справі

за позовом: Запорізького державного медичного університету, м. Запоріжжя,

до Товариства з обмеженою відповідальністю КОНДОР ЛОГІСТІК, м. Львів

про стягнення 36 970, 63 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Запорізький державний медичний університет звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК, про стягнення 36970,63 грн. заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019р., в тому числі 36 424,27 грн. оплати за неотриманий товар (нафтопродукти) та 546,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару у повному обсязі.

Разом із позовною заявою вих. № 05/2114 30.06.2021 (вх. № 2126/08-07/21 від 08.07.2021) Запорізьким державним медичним університетом до господарського суду Запорізької області в порядку ст., ст. 136-141 ГПК України подана заява про забезпечення позову у справі № 908/1984/21.

2. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р. позовну заяву передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області (вул. Личаківська, буд. 128, м. Львів, Львівська область, 79014). Разом з матеріалами справи № 908/1984/21 передано за підсудністю на розгляд Господарському суду Львівської області заяву Запорізького державного медичного університету, про забезпечення позову у справі № 908/1984/21, з додатками до неї.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Запорізький державний медичний університет звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 12.07.2021р. і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області. Одночасно в апеляційній скарзі Скаржник просив про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

В обгрунтування своєї апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушена норма процесуального права - п. 5 ст. 29 ГПК України, відповідно якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки у певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання договорів.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 2.1. договору, умови поставки товару відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010»: EXW (самовивіз: мережа автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області та по Україні) (далі - АЗС), та відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони ластикові, паперові або паливні скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997р. (п.2.2 договору). З зазначених умов договору вбачається, що сторонами у договорі визначено місце виконання договору та його виконання можливо у певному місті - мережі автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області, фактично договір виконувався лише на території м. Запоріжжя, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями доказів - чеки, які підтверджують відмову відпустити нафтопродукти через відсутність залишків, видані АЗС м. Запоріжжя.

Скаржник вважає, що застосування п. 5 ст.29 ГПК України не ставиться у залежність від того, чи пов`язаний предмет спору (зокрема, стягнення оплати за неотриманий товар) з містом виконання договору, а у ньому чітко зазначено про наявність права позивача звернутися з позовом у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки у певному місці, за місцем виконання договорів.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецової І.Л., Чус О.В..

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про зупинення провадження (п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, ухвалою Центрального господарського суду від 03.08.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Запорізького державного медичного університету на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021р. визначено для розгляду справи №908/1984/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Подобєд І.М..

Ухвалою Центрального господарського суду від 22.09.2021р., колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Подобєд І.М., справу № 908/1984/21 прийнято до свого провадження.

6. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

14.03.2019 р., між сторонами укладений договір про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК зобов`язалося передати у власність Запорізького державного медичного університету товар, передбачений договором, а Запорізький державний медичний університет зобов`язався у встановленому договором порядку прийняти і оплатити повністю належним чином поставлений товар.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2 договору, умови поставки товару відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010»: EXW (самовивіз: мережа автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області та по Україні) (далі - АЗС), та відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони ластикові, паперові або паливні скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997р..

Запорізький державний медичний університет звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК, про стягнення 36 970,63грн. заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019р., в тому числі 36 424,27 грн. оплати за неотриманий товар (нафтопродукти) та 546,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару у повному обсязі.

Разом із позовною заявою вих. № 05/2114 30.06.2021 (вх. № 2126/08-07/21 від 08.07.2021) Запорізьким державним медичним університетом до господарського суду Запорізької області в порядку ст., ст. 136-141 ГПК України подана заява про забезпечення позову у справі № 908/1984/21.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р. позовну заяву передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області, (вул. Личаківська, буд. 128, м. Львів, Львівська область, 79014). Разом з матеріалами справи № 908/1984/21 передано за підсудністю на розгляд Господарському суду Львівської області заяву Запорізького державного медичного університету, про забезпечення позову у справі № 908/1984/21, з додатками до неї.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.03.2019 р., між Запорізьким державним медичним університетом ( Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК(Постачальник) укладений договір, про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19, в п. 1.1. якого погодили, що Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, передбачений договором, а Покупець зобов`язався у встановленому договором порядку прийняти і оплатити повністю належним чином поставлений товар.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2 договору, умови поставки товару відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010»: EXW (самовивіз: мережа автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області та по Україні) (далі - АЗС), та відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони ластикові, паперові або паливні скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997р..

Позивач зазначає, що Відповідачем не виконані обов`язки, покладені на нього договором, товар не переданий Покупцю на суму 26 424,27 грн., вимога про поставку в строк, не пізніше 31.05.2021р. Постачальником не виконана. Вимога про повернення оплати за нафтопродукти у сумі 36 424,27 грн., які не були поставлені на АЗС та 546,36 грн. пені Постачальником також не виконана, що і стало причиною спору.

Запорізький державний медичний університет звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК, про стягнення 36 970,63грн. заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019р., в тому числі 36 424,27 грн. оплати за неотриманий товар (нафтопродукти) та 546,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару у повному обсязі.

Звернувшись з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма КОНДОР ЛОГІСТІК, про стягнення 36 970,63 грн. заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019, Позивач у позовній заяві зазначив, що пред`являє позов до Господарського суду Запорізької області за місцем виконання договору, відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України.

12.07.2021р., в процесі розгляду справи, господарським судом винесена ухвала про передачу даної справи для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Мотивуючи вказану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача (постачальника) 36424,27 грн. оплати за неотриманий товар (нафтопродукти) та 546,36 грн. пені, а не зобов`язання відповідача здійснити поставку обумовленого договором товару у конкретно визначеному місці, зауважив, що місце виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості за неотриманий позивачем товар за своїм характером не пов`язане з місцем поставки товару, оскільки сплата здійснюється безготівковим банківським розрахунком. Крім того, навіть умовами договору про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019 чітко не визначено, що поставка товару здійснюється виключно на території м. Запоріжжя і Запорізької області. Предмет спору про стягнення заборгованості через невиконання взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару за державні кошти № 087Т-19 від 14.03.2019р. не пов`язаний із місцем поставки товару та стосується виконання зобов`язань щодо оплати (повернення вартості оплаченого товару), які здійснюються за місцем ведення господарської діяльності відповідача, а тому суд вказав на безпідставність використання позивачем положень ч. 5 ст. 29 ГПК України у питанні визначення підсудності даного спору за місцем виконання договору. Таким чином, з урахуванням того, що місцем виконання грошового зобов`язання у даній справі є місцезнаходження боржника, який зареєстрований у місті Львові, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, то вказані обставини є підставою для передачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову за підсудністю до іншого суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч.ч. 3 та 5 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

Відповідно до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено категорії справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Статтями 27-30 ГПК України визначено правила щодо територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ.

Загальне правило визначення територіальної юрисдикції викладене у ч. 1 ст. 27 ГПК України, відповідно до якої позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Щодо висновків місцевого господарського суду про те, що предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів, а не про фактичне виконання зобов`язань з поставки товару, про те, що умовами договору не передбачено особливостей щодо сплати заборгованості в чітко визначеному місці, а також про те, що місце виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості за неотриманий позивачем товар за своїм характером не пов`язане з місцем поставки товару, оскільки сплата здійснюється безготівковим банківським розрахунком, колегія суддів зазначає наступне.

Ч. 5 ст. 29 ГПК України чітко визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. При цьому, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за якою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи відшкодування збитків за таким договором).

В той же час, у ч. 5 ст. 29 ГПК України не зазначено, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Тобто, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується ч. 5 ст. 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч. 1 ст. 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Отже, ст. 29 ГПК України передбачає альтеративну підсудність, за вибором позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Місце виконання основного зобов`язання за договором є місцем виконання самого договору.

Як свідчать наявні матеріали справи, у п. 2.1. договору, на підставі якого виник даний спір між сторонами, чітко визначено місце його виконання, а саме: EXW (самовивіз: мережа автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області та по Україні).

Відтак, позивач правомірно реалізував надане йому процесуальне право на вибір господарського суду та звернувся до Господарського суду Запорізької області, який є судом за місцем виконання договору.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Львівської області.

Відповідно до ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що при здійсненні перевірки ухвали господарського суду в апеляційному порядку встановлено порушення судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга Запорізького державного медичного університету підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р. у справі № 908/1984/21 підлягає скасуванню з подальшим направленням справи № 908/1984/21 до Господарського суду Зпорізької області, для подальшого її розгляду по суті.

8. Судові витрати.

За приписами ст. 129 ГПК України, розподіл судового збору за подання апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького державного медичного університету задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2021р. у справі № 908/1984/21 скасувати.

Справу № 908/1984/21 передати до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Подобєд