РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 922/2444/21

За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків

до Товариства з обмеженої відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ»

про стягнення 32 180,84 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі - позивач, КЕВ м. Харків) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (далі - відповідач, ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ») про стягнення 32 180,84 грн заборгованості за Договором на компенсацію витрат на оплату спожитої електроенергії № 211 від 15.06.2018 (далі - Договір).

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем строків оплати наданих послуг за Договором.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі № 922/2444/21 передано позовну заяву КЕВ м. Харків до ТОВ «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» про стягнення 32 180,84 грн за встановленою юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 матеріали позовної заяви у справі № 922/2444/21 передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 позовну заяву КЕВ м. Харків прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2444/21 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 922/2444/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 про відкриття провадження у справі № 922/2444/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

15.06.2018 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (Сторона 1, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (Сторона 2, відповідач) був укладений Договір № 211 на компенсацію витрат на оплату спожитої електроенергії (далі - Договір або Договір № 211 від 15.06.2018), відповідно до п. 1 якого Сторона 2, яка виконує роботи щодо будівництва 3 казарм поліпшеного планування на території в/м 1 за адресою: м. Чугіїв, вул. Горішнього, 142 (смт. Башкирівка), на підставі договору між ТОВ «КАПІТАЛ ІНВНСТ СТРОЙ» та Східного ТКЕУ від 30.05.2018 року № 116/2018/116 споживає електроенергію для потреб будівництва, зобов`язується компенсувати Стороні 1 витрати по оплаті електроенергії та здійснити оплату за використання електричних мереж.

Згідно п. 2.1 Договору щомісяця до 30 числа сторони складають двосторонній акт про кількість спожитої електроенергії на підставі показань електролічильника. Трьохсторонній акт фіксації первинних показників електролічильника є невід`ємною частиною цього Договору.

За спожиту електроенергію Сторона 2 проводить оплату відповідно затвердженого тарифу з урахуванням втрат електроенергії в ЛЕП 5% (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що за використання мереж КЕВ м. Харків Стороною 2 здійснюється плата згідно витрат електроенергії, спожитої за розрахунковий період у розмірі 10% від ціни за спожиту електроенергію.

Умовами п. 2.4 Договору передбачено, що Сторона 1 повинна надати рахунок для сплати за спожиту електроенергію. Оплата Стороною 2 здійснюється до 10-го числа місяця на підставі рахунку-фактури (п. 2.5 Договору).

Договір діє з 15.06.2018 по 31.12.2018. Договір може бути пролонговано строком на 1 рік, якщо жодна зі сторін не заявить про намір щодо його розірвання за 15 днів до закінчення дії даного Договору (п. 3 Договору).

Позивач вказує на те, що у відповідача утворилась заборгованості в розмірі 32 180,84 грн за Договором № 211 від 15.06.2018, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між позивачем та відповідачем шляхом укладення Договору № 211 від 15.06.2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої електроенергії виникли господарські правовідносини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір № 211 від 15.06.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем за період дії Договору з 15.06.2018 року по червень 2020 року з метою здійснення розрахунків були оформлені Акти виконаних робіт (надання послуг) від 17.03.2021 на загальну суму 150 365,77 грн, а саме: № 1 на суму 562,13 грн, № 2 на суму 4 518,90 грн, № 3 на суму 9 725,06 грн, № 4 на суму 29 689,02 грн, № 1 на суму 31 767,08 грн, № 2 на суму 33 498,23 грн, № 18 649,93 грн, № 5 на суму 1 996,55 грн, № 6 на суму 509,53 грн, № 7 на суму 980,18 грн, № 8 на суму 1 263,97 грн, № 9 на суму 1 756,28 грн, № 10 на суму 5 461,11 грн, № 1 на суму 6 300,35 грн, № 2 на суму 2 674,98 грн, № 3 на суму 403,35 грн, № 4 на суму 96,29 грн, № 5 на суму 255,05 грн, № 6 на суму 3,02 грн.

Позивачем також були виставлені відповідачу рахунки від 17.03.2021 № 126, № 121, № 97, № 68, № 69, № 40, № 5, № 346, № 325, № 318, № 300, № 275, № 260, № 218, № 171, № 170, № 142, № 141, № 140 на компенсацію витрат на оплату спожитої електричної енергії за загальний період з 15.06.2018 року по червень 2020 року.

Матеріали справи, зокрема, містять Акт звірки взаєморозрахунків за Договором № 211 від 15.06.2018 за період з 15.06.2018 по 01.03.2021, зі змісту якого вбачається, що за вказаний період відповідач мав компенсувати відповідачу витрати на оплату спожитої електроенергії в загальному розмірі 150 365,77 грн. Натомість, відповідачем вказані витрати були компенсовані лише частково в сумі 118 184,93 грн.

З наданих документів та пояснень позивача, які відповідачем не спростовано, встановлено, що вказані Акти та рахунки разом з претензією № 1451 від 26.03.2021 були надіслані відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (супровідним листом № 1450 від 26.03.2021, описом вкладенням, фіскальним чеком від 26.03.2021 та накладною № 019).

Поштове відправлення № 019 із вказаними документами було отримане відповідачем 05.04.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, підписані акти виконаних робіт (надання послуг) від 17.03.2021 позивачу не повернув і заборгованість в розмірі 32 180,84 грн не сплатив.

Доказів оплати відповідачем суми заборгованості з компенсації витрат на оплату спожитої електричної енергії в розмірі 32 180,84 грн суду не надано.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач письмового відзиву на позов, свого контррозрахунку заявлених вимог не надав, обставин справи, повідомлених позивачем, не спростував.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю «КАПІТАЛ ІНВЕСТ СТРОЙ» (Україна, 04074, місто Київ, вулиця Вишгородська, будинок 4, офіс 4; ідентифікаційний код 35215323) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (Україна, 61024, Харківська обл., місто Харків, вулиця Пушкінська, будинок 61; ідентифікаційний код 07923280) 32 180,84 грн (тридцять дві тисячі сто вісімдесят гривень 84 коп.) суми заборгованості з компенсації витрат на оплату спожитої електричної енергії та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 20.09.2021.

Суддя Гумега О.В.