УХВАЛА

про часткове задоволення скарги на рішення (постанову) державного виконавця

м. Київ

14.09.2021Справа № 910/21454/17

За позовом ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду скарги б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

Суддя Котков О.В.

Представники учасників процесу:

від позивача (стягувача, скаржника) Невмержицький В.П. (адвокат);

від відповідача (боржника) Пішковцій О.В. (адвокат);

від ДТГО "Південно-Західна залізниця" Стоян М.М. (адвокат);

від ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та органу державної виконавчої служби не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: заборгованості по кредиту - 12 500 000,00 доларів США, заборгованості за неправомірне користування кредитними коштами - 417 864,59 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 87 434 586,33 грн., пені за прострочення сплати відсотків - 314 033,89 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків - 127,17 грн. та судовий збір - 225 600,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрати по оплаті судової економічної експертизи - 5748,60 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам в розмірі 417 864,59 доларів США змінено, а саме вирішено стягнути 3% річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 22.11.2017 в розмірі 3 045263,43 грн. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі 314 033,89 грн. скасовано, з ухваленням у вказаній частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: заборгованість по кредиту - 12 500 000,00 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту - 87 434 586,33 грн., 3% річних по тілу кредиту з 01.08.2017 по 22.11.2017 - 3 045 263,43 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків - 127,17 грн. та судовий збір за розгляд позовної заяви - 221 352,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь АТ "Українська залізниця" витрати по оплаті судової економічної експертизи - 7444,44 грн. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь АТ "Українська залізниця" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 27 972 грн.

21.12.2020 року на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

У зв`язку із надходженням касаційних скарг на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року у справі № 910/21454/17, 30.12.2020 року матеріали справи № 910/21454/17 супровідним листом № 910/21454/17/8720/2020 від 29.12.2020 року направлено до Північного апеляційного господарського суду для подальшого скерування до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 року касаційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року у справі № 910/21454/17 - без змін.

17.05.2021 року через відділ діловодства суду від ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. надійшла скарга б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця", в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі), винесену в межах виконавчого провадження ВП № 65323614 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 року у справі № 910/21454/17;

- зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Заєць Т.І. усунути порушення п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" та ч. 5 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення постанови в межах виконавчого провадження ВП № 65323614 про зняття арешту з грошових коштів боржника - АТ "Українська залізниця", розміщених на рахунку IBAN № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", у розмірі 450 000 000,00 грн.

Подана скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі) знято арешт з усіх грошових коштів Акціонерного товариства "Українська залізниця", розміщених на рахунку IBAN № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", що суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19, та положенням п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. до повернення матеріалів справи № 910/21454/17 до Господарського суду міста Києва.

23.06.2021 року матеріали справи були повернуті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2021 року розгляд скарги б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. у справі № 910/21454/17 призначено на 13.07.2021 року.

09.07.2021 року через відділ діловодства суду від АТ «Українська залізниця» надійшов відзив на скаргу, в якому боржник проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що дії посадових осіб органу державної виконавчої служби щодо зняття арешту з грошових коштів Акціонерного товариства Українська залізниця", розміщених на рахунку в АТ "Ощадбанк", який є рахунком зі спеціальним режимом використання, з якого виплачується заробітна плата працівникам товариства, а також сплачується в установленому порядку податки, є правомірними та такими, що відповідають діючому законодавству України та узгоджуються з правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19.

13.07.2021 року в судовому засіданні суд долучив до матеріалів справи № 910/21454/17 відзив органу державної виконавчої служби разом з копіями матеріалів виконавчого провадження ВП № 65323614 та зведеного виконавчого провадження ВП № 65365075, в якому орган державної виконавчої служби просив відмовити у задоволенні скарги, вказував на те, що кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" для виплати працівникам Акціонерного товариства "Українська залізниця" та її відокремленим підрозділам заробітної плати за квітень 2021 року, розміщені на рахунку, відкритому в АТ "Ощадбанк", підлягають звільненню з-під арешту у межах суми 450 000 000,00 грн.

В судовому засіданні 13.07.2021 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 27.07.2021 року судом заслухано пояснення представників позивача (стягувача, скаржника), відповідача (боржника) та органу державної виконавчої служби та, у зв`язку з неможливістю вирішення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. в даному судовому засіданні, оголошено перерву.

В судовому засіданні 10.08.2021 року, з метою дотримання основних принципів здійснення господарського судочинства, оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 07.09.2021 року судом заслухано пояснення представників позивача (стягувача, скаржника), відповідача (боржника) та третьої особи-1 та, у зв`язку з неможливістю вирішення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. в даному судовому засіданні, оголошено перерву до 14.09.2021 року.

В судове засідання 14.09.2021 року з`явилися представник позивача (стягувача, скаржника), представник відповідача (боржника) та представник третьої особи-1, надали свої пояснення по суті скарги, за змістом яких представник скаржника подану скаргу підтримав та просив її задовольнити, а представники відповідача (боржника) та ДТГО "Південно-Західна залізниця" проти скарги заперечили та в її задоволенні просили відмовити повністю.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: заборгованості по кредиту - 12 500 000,00 доларів США , заборгованості за неправомірне користування кредитними коштами - 417 864,59 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 87 434 586,33 грн., пені за прострочення сплати відсотків - 314 033,89 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків - 127,17 грн. та судовий збір - 225 600,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрати по оплаті судової економічної експертизи - 5 748,60 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам в розмірі 417 864,59 доларів США змінено, а саме вирішено стягнути 3% річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 22.11.2017 в розмірі 3 045263,43 грн. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі 314 033,89 грн. скасовано, з ухваленням у вказаній частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: заборгованість по кредиту - 12 500 000,00 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту - 87 434 586,33 грн., 3% річних по тілу кредиту з 01.08.2017 по 22.11.2017 - 3 045 263,43 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків - 127,17 грн. та судовий збір за розгляд позовної заяви - 221 352,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь АТ "Українська залізниця" витрати по оплаті судової економічної експертизи - 7444,44 грн. Стягнуто з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. на користь АТ "Українська залізниця" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 27 972 грн.

21.12.2020 року на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 року касаційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року у справі № 910/21454/17 - без змін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 року у справі № 910/20947/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: 12 500 000 доларів США - заборгованість по кредиту; 388 281,26 доларів США - заборгованість по процентам; 87 462 603,89 грн. - пеня, нарахована на заборгованість по кредиту; 260 714 грн. - пеня, нарахована на заборгованість по процентам; 127,17 грн. - 3% річних, нараховані на заборгованість по процентам; 225 600 грн. - судовий збір.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 року у справі № 910/20947/17 змінено, викладено резолютивну частину рішення в новій редакції, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. заборгованість по кредиту в розмірі 12 500 000 доларів США, 3 % річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 13.11.2017 в розмірі 2 827 585,75 грн., пені по кредиту за період з 23.11.2016 по 13.11.2017 у розмірі 85 228 929,95 грн., 3% річних нарахованих за прострочення сплати процентів в розмірі 127,17 грн.; 225 600 грн. витрат по сплаті судового збору, здійснено розподіл судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 року у справі № 910/20947/17 постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року змінено в частині розподілу судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року залишено без змін.

29.04.2021 року на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року у справі № 910/20947/17 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 року у справі № 910/7252/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. грошові кошти: заборгованість по кредиту в розмірі 8 500 000,00 дол. США; заборгованість по процентам у розмірі 57 835,42 дол. США; пені по кредиту в розмірі 64 954 699,74 грн.; пені за прострочення сплати процентів у розмірі 18 025,26 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 року рішення Господарського суду м. Києва від 29.07.2020 року у справі № 910/7252/17 скасовано в частині стягнення заборгованості по процентам в розмірі 57 835,42 доларів США і пені за прострочення сплати процентів у розмірі 18 025,26 гривень та відмовлено в цій частині в задоволенні позовних вимог; змінено в частині відмови у стягненні 3% річних, нарахованих на заборгованість по процентам, шляхом викладення мотивувальної частини у редакції прийнятої постанови; в решті вимог судове рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 року у справі № 910/7252/17 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 року залишено без змін.

27.04.2021 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 року у справі № 910/7252/17, яке частково змінено постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 року, Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

За ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 року Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Окрім того, у п.п. 18, 23 рішення Європейського суду від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 124 Конституції України.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року у справі № 910/21454/17, яка набрала законної сили, є обов`язковою до виконання та має бути виконана.

06.05.2021 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65323614 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 року у справі № 910/21454/17 про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. 12 500 000,00 дол. США та 90 701 328,93 грн.

06.05.2021 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, та належать боржнику: Акціонерне товариство "Українська залізниця".

07.05.2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про зняття арештів з рахунків боржника.

07.05.2021 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про звільнення коштів боржника з-під арешту, якою звільнено з-під арешту кошти боржника, що містяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 відкритому в АТ "Ощадбанк", МФО 300465, накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП № 65323614 від 06.05.2021 року.

13.05.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист АТ "Ощадбанк" за № 46-09/1675/21191/2021-00/вих, відповідно до якого постанова заступника начальника Заєць Т.І. про звільнення коштів боржника з-під арешту від 07.05.2021 року не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2021 року та ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державний виконавець відповідно до вимог Інструкції та Закону України "Про виконавче провадження" виносить постанову про "зняття арешту з коштів боржника", а заступником начальника Заєць Т.І. винесено постанову про звільнення коштів боржника з-під арешту.

13.05.2021 року начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р.Ю. Озадовським винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою постановлено виправити граматичну помилку в постанові про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП № 65323614 від 07.05.2021 року винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І., вказавши вірно найменування постанови, а саме "Постанова про зняття арешту з коштів", як наслідок внести виправлення до п. 1 резолютивної частини постанови про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП № 65323614 від 07.05.2021 року, а саме "звільнити з-під арешту кошти" виправити на "зняти арешт з коштів".

13.05.2021 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою виправлено граматичну помилку в постанові про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП № 65323614 від 07.05.2021 року винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І., вказавши вірно найменування постанови, а саме "Постанова про зняття арешту з коштів", як наслідок внесено виправлення до п. 1 резолютивної частини постанови про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП № 65323614 від 07.05.2021 року, а саме "звільнити з-під арешту кошти" виправлено на "зняти арешт з коштів".

Як стверджує скаржник у поданій скарзі, постанова державного виконавця від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі), якою знято арешт з усіх грошових коштів Акціонерного товариства "Українська залізниця", розміщених на рахунку в АТ "Ощадбанк", суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19, прийнята державним виконавцем з порушенням ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та положенням п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За твердженнями скаржника, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19, у випадку, якщо державний виконавець отримує документальне підтвердження того, що рахунок боржника, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на певну грошову суму, яка розміщена на рахунку боржника, заборонено законом, виконавець повинен зняти (звільнити з-під арешту) кошти боржника у певному розмірі, який є документально підтвердженим, а не з усіх коштів боржника, розміщених на такому рахунку.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець накладає арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець накладає арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, накладення арешту на грошові кошти боржника шляхом винесення відповідної постанови є не правом, а обов`язком виконавця.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Отже, рахунок боржника IBAN № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", з грошових коштів якого державним виконавцем знято арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника. Відповідно, на вказаний рахунок зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, рахунок боржника IBAN № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України).

Згідно із ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів та їх розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19.

Як встановлено судом, державним виконавцем постановою від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі) знято арешт з усіх коштів боржника, що містяться на рахунку боржника IBAN № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Ощадбанк", а не як того вимагає ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" - в межах суми зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, постанова державного виконавця ВП № 65323614 від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі) винесена з порушенням ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19, що також є порушенням ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"

Тому, постанова державного виконавця ВП № 65323614 від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі) є неправомірною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника щодо усунення державним виконавцем порушень Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення постанови в межах виконавчого провадження ВП № 65323614 про зняття арешту з грошових коштів боржника у розмірі 450 000 000,00 грн., суд враховує наступне.

За змістом ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд зауважує, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2020 року у справі № 908/534/15.

Тому, вимога скаржника щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення відповідної постанови є належним та ефективним заходом можливого порушеного права скаржника.

Судом враховано, що задоволення вимоги скаржника про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця ВП № 65323614 від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі) відновлює права ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П., за захистом яких скаржник звернувся до суду зі скаргою.

При цьому, надаючи правову оцінку документам, які були надані Акціонерним товариством "Українська залізниця" на підтвердження виникнення у боржника зобов`язання зі сплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів у загальному розмірі 450 000 000,00 грн., суд вважає недоведеним твердження боржника, що у останнього виникло зобов`язання зі сплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів саме у розмірі 450 000 000,00 грн. та що сплата заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів здійснюється Акціонерним товариством "Українська залізниця" саме з рахунку боржника IBAN № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Ощадбанк".

Беручи до уваги викладене, вимога скаржника про усунення державним виконавцем порушень Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення постанови в межах виконавчого провадження ВП № 65323614 про зняття арешту з грошових коштів боржника у розмірі 450 000 000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. у справі № 910/21454/17.

Керуючись ст. 233, 235, 255, 339, 342, 345 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу б/н від 17.05.2021 року "На рішення (постанову) державного виконавця" ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. у справі № 910/21454/17 - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 07.05.2021 року про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі), винесену в межах виконавчого провадження ВП № 65323614 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 року у справі № 910/21454/17.

3. В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили 14 вересня 2021 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Котков