ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.2021 Справа № 905/1418/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Експрес» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» про стягнення 155 952,18 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Експрес» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» про стягнення 155 952,18 грн.

Ухвалою Господарського Донецької області від 28.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1418/21 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 31.08.2021 року.

26.08.2021 на електронну пошту Господарського Донецької області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

30.08.2021 на електронну пошту Господарського Донецької області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського Донецької області від 31.08.2021 відкладено розгляд справи на 22.09.2021 року.

15.09.2021 до Господарського Донецької області від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

22.09.2021 на електронну пошту Господарського Донецької області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 22.09.2021 представники позивача та відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відзив або будь-які пояснення на позов відповідач не надав.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Подаючи до суду клопотання про перенесення судового засідання, заявник жодним чином не обґрунтовує необхідність такого відкладення, з метою вчинення будь-яких процесуальних дій, що потребують особистої його явки в судове засідання.

Отже, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2020 року між ТОВ «Інтеграл Експрес» (Виконавець) та ПрАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» (Замовник) було укладено Договір на транспортні перевезення №22/05 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, виконати з використанням належних йому транспортних засобів, а Замовник зобов`язується в порядку та умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти і оплатити послуги з перевезення матеріалів (надалі - вантажі) у міжміському та міському сполученні на території України.

Фактичний обсяг перевезення, відстань та кількість рейсів, вид вантажу, термін перевезення та інші необхідні умови попередньо погоджується Сторонами у Заявці на перевезення, яка є невід`ємним додатком до Договору, та визначається окремо в товарно-транспортних накладних. Сторонами може бути погоджений графік виконання перевезень із зазначенням добового або середньодобового обсягу перевезень вантажів (із розподілом по змінах роботи, якщо такі погодженні Сторонами), початку та закінчення роботи кожної зміни, включаючи вихідні та святкові (п. 1.2. Договору).

На підставі фактично виконаних перевезень протягом тижня, Виконавцем на початку нового тижня складається Акт здачі-приймання наданих послуг за попередній тиждень (п. 1.3. Договору).

Фактично вартість Договору встановлюється на підставі Актів здачі-приймання наданих послуг, підписаних Сторонами за цим Договором (п.2.2. Договору).

Оплата фактично здійснених послуг проводиться Замовником в безготівковій формі в національній валюті України, згідно акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом п`яти робочих днів з моменту підписання акту (п.4.1. Договору).

Акт здачі-приймання наданих послуг готує Виконавець і передає для підписання уповноваженому представнику Замовника. Уповноважений представник Замовника протягом трьох робочих днів підписує Акт здачі-приймання наданих послуг. У разі виявлення Замовником невідповідності наданих послуг Договору, він зобов`язаний протягом 3-х робочих днів з дати одержання Акта здачі-приймання наданих послуг, надати письмову претензію з приводу виявлених недоліків. Якщо протягом вказаного строку Замовник не надасть такої претензії послуги вважаються виконаними якісно, у повному обсязі, прийнятими Замовником на дату складання Виконавцем відповідного акту та підлягають оплаті (п.4.2. Договору).

У випадку виникнення суперечок з питань, які є предметом даного Договору або за цим Договором, Сторони застосовують заходи по вирішенню їх шляхом досудового врегулювання (шляхом переговорів). Сторони визнають, що всі можливі претензії за даним Договором повинні бути розглянуті Сторонами протягом двадцяти днів з моменту отримання претензії від іншої Сторони (п.7.1. Договору).

Цей Договір підписується уповноваженими представниками Сторін і скріплюється печатками (п. 8.1. Договору).

Договір вважається укладеним і набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань, до їх повного виконання (п.8.2. Договору).

Закінчення строку дії цього Договору або строку надання послуг не звільняє Сторін від виконання своїх зобов`язань по ньому в повному обсязі та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії, крім випадків, коли на це є письмова згода протилежної Сторони (п.8.3. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та засвідчений печатками цих підприємств.

На виконання умов укладеного договору позивач надав відповідачу послуги перевезення, що підтверджується:

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2491 від 06.08.2020 на суму 7000,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2533 від 10.08.2020 на суму 11000,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2542 від 10.08.2020 на суму 13500,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2608 від 12.08.2020 на суму 28000,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2630 від 13.08.2020 на суму 15600,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2721 від 19.08.2020 на суму 15000,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2804 від 21.08.2020 на суму 12500,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2805 від 21.08.2020 на суму 12500,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №3054 від 04.09.2020 на суму 14500,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №700 від 02.04.2021 на суму 8000,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №772 від 09.04.2021 на суму 5700,00 грн;

- Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №986 від 22.04.2021 на суму 7600,00 грн.

За даними позивача відповідачем було частково проведено оплату за надані послуги по перевезенню на суму 13500,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору між сторонами, що виник внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих послуг на транспортне перевезення згідно з Договором на транспортні перевезення № 22/05 від 22.05.2020, Позивач направив 22 лютого 2021 року вимогу про сплату заборгованості (вих. №16/02 від 16.02.2021 р.), а також надав акти звірки за 2020 та 2021 роки.

У період з 01.01.2021 по 05.05.2021 Відповідач сплатив Позивачу грошові кошти на загальну суму 25 800,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку Позивача.

Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 05.05.2021, Відповідач підтвердив, що станом на 05 травня 2021 заборгованість ПрАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» на користь ТОВ «Інтеграл Експрес» складає 149 100,00 грн.

Після підписання Акту звірки взаємних розрахунків ПрАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» 24.06.2021 перерахував на рахунок Позивача 13500,00 грн.

Таким чином, ПрАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, відповідно, сума основної заборгованості складає 135 600 грн. (149 100,00 грн. - 13 500,00 грн.).

Вважаючи порушеним своє право, ТОВ «Інтеграл Експрес» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» заборгованості в розмірі 135 600,00 грн, 3% річних у розмірі 2200,42 грн, інфляційні збитки в розмірі 8268,36 та пеню в розмірі 9883,40 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №22/05 від 22.05.2020 року.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору транспортного перевезення.

Приписами ч.2 ст. 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Судом встановлено факт належного виконання зобов`язань з боку позивача щодо надання відповідачу послуг з перевезення вантажу у розмірі 135600,00 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що оплата фактично здійснених послуг проводиться Замовником в безготівковій формі в національній валюті України, згідно акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом п`яти робочих днів з моменту підписання акту.

Відповідачем проведена часткова оплата отриманого товару на загальну суму 25800,00 грн.

Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по банківському рахунку Позивача.

Крім того, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 05.05.2021 підтверджує наявність заборгованості Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій», її розмір та визнання боржником такої заборгованості.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019. у справі №910/1389/18.

Оскільки звірки взаємних розрахунків підписаний та скріплений печатками сторін, вказане свідчить про визнання відповідачем заборгованості в розмірі 135600,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на день звернення до суду та на день вирішення спору в суді у Відповідача існує заборгованість перед Позивачем за надані послуги з перевезення вантажу згідно договору №22/05 від 22.05.2020 в сумі 135600,00 грн.

Доказів погашення Відповідачем заборгованості перед Позивачем у заявленій сумі матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Враховуючи викладене, господарський суд позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача в сумі 135600,00 грн за договором 22/05 від 22.05.2020 вважає обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 9883,40 грн пені за період з 01.01.2021 по 30.06.2021, суд зазначає наступне.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені Господарським кодексом України. Так, за частиною першою статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша та друга статті 217 Господарського кодексу України).

За частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.5.2. Договору у випадку несвоєчасної сплати за надання, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2200,42 за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 та інфляційні втрати в розмірі 8268,36 грн за період з січня 2021 по червень 2021.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідач правом на подання суду доказів, які б спростовували позовні вимоги, не скористався, власний контррозрахунок сум, заявлених до стягнення, суду не подав.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача, суд відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені прийшов до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені в розмірі 3883,40 грн., 3% річних у розмірі 2200,42 грн. та інфляційних витрат у розмірі 8268,36 грн, нараховані у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Експрес» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» про стягнення 155 952,18 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Експрес» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» про стягнення 155 952,18 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» (86060, Донецька обл., місто Авдіївка, вулиця Маяковського, будинок 94, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Експрес» (9100, Київська обл., місто Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, будинок 60, квартира 14, ) суму основного боргу в розмірі 135600,00 грн, пеню в розмірі 9883,40 грн, 3% річних у розмірі 2200,42 грн, інфляційні втрати в розмірі 8268,36 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2339,30 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 22 вересня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов