РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/11777/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія»

про стягнення 13667,82 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія» про стягнення 13667,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06.08.2020 у місті Києві, по вулиці Наддніпрянське шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Авто-Лізинг». Позивачем на виконання умов договору страхування №33187а0ко від 02.04.2020 як страховиком сплачено ТОВ «Авто-Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 13667,35 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 13667,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 06.08.2021, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 17.08.2021 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 26.08.2021. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 19.08.2021.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.07.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40.

Станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №199 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача 02.08.2021.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик, позивач) та ТОВ «Авто-Лізинг» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №33187а0ко (далі - Договір) щодо автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Відповідно до відповіді від НПУ №402808 06.08.2020 о 17:30 у м. Києві по вул. Наддніпрянське відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого пошкоджено вищезазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п.2.3.б, 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва у справі №757/38386/20-п від 06.10.2020 ОСОБА_3 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов Договору №33187а0ко від 02.04.2020, на підставі страхового акту №ARX2613229 від 26.08.2020, визнав вказану подію страховим випадком відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 13667,82 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Рахунку №Р_СчТ00075 від 25.08.2020 СТО - ФОП Родівілова М.В. відповідно до якого вартість відновлювального автомобіля марки ««Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 склала 13667,82 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ««Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200546601 у Приватному акціонерному товаристві «Українська Пожежно-Страхова Компанія».

З наявної в матеріалах справи копії полісу обов`язкового страхування ЕР №200546601 вбачається, що останній був чинний на момент скоєння ДТП (06.08.2021). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза - 0 (нуль) грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Проте матеріали справи не містять належних та допустим доказів якими підтверджується факт здійснення позивачем виплати страхувальнику або іншим особам визначеним у порядку встановленому п. 36.4. ст. 36 Закону суми страхового відшкодування, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування.

Додана позивачем до матеріалів справи копія платіжного доручення №699189 від 27.08.2020 на суму 13677,35 грн, не може бути доказом виплати позивачем страхового відшкодування страхувальнику так як за вказаним дорученням здійснено виплату по іншому страховому акту, іншій особі. Так, у графі отримувач зазначено «ФОП Дієсперов В.В.», у графі призначення платежу зазначено: «страхове відшкодування згідно акту №ARX2612865, ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3 без ПДВ».

Окрім того, суд зазначає, що ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Судом встановлено, що строк експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 2012 року випуску станом на момент скоєння ДТП (06.08.2021) складає більше 7 років, що є підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу, проте, наданий позивачем розрахунок суми страхового відшкодування не містить жодних відомостей щодо визначення позивачем коефіцієнта фізичного зносу.

Окрім того, суд зазначає, що долучений позивачем до матеріалів справи Рахунок №Р_СчТ00075 від 25.08.2020 СТО - ФОП Родівілова М.В. на суму 13667,82 грн, не містить відомостей про назву ремонтних робіт, їх вид та кількість, враховуючи, що автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до Акта огляду транспортного засобу від 15.08.2020 мав пошкодження не пов`язані з ДТП (06.08.2020) судом відхиляється даний рахунок, як належний доказ щодо підтвердження розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 22.09.2021.

Суддя Я.В. Маринченко