ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. м.Київ Справа№ 910/16505/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 18.01.2021

у справі № 910/16505/20 (суддя Балац С.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс"

про: стягнення 299.298,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення 299.298,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 09.07.2018 № 7560989, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 299.298,38 грн., з яких: 271.081,65 грн. - основна заборгованість, 20.312,11 грн. - пеня, 4.679,97 грн. - 3 % річних та 3.224,65 грн. - інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2021 у справі № 910/16505/20 позов задоволено повністю, а саме: стягнуто з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" основну заборгованість в сумі 271.081 (двісті сімдесят одна тисяча вісімдесят одна) грн. 65 коп., пеню в сумі 20.312 (двадцять тисяч триста дванадцять) грн. 11 коп., 3 % річних в сумі 4.679 (чотири тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 97 коп., інфляційні втрати в сумі 3.224 (три тисячі двісті двадцять чотири) грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.489 (чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 48 коп.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог мотивовано тим, що відповідачем не здійснено повного розрахунку за Договором в період з травня 2019 по серпень 2020, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 271.081,65 грн. Вказана фактична обставина підтверджується довідкою про стан розрахунків, довідкою про нарахування за теплову енергію, рахунками-фактурами, складеними позивачем актами приймання-передавання товарної продукції та обліковими картками. Крім того, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 20.312,11 грн., 3 % річних в сумі 4.679,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 3.224,65 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Скаржник наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період - відсутня, що підтверджується платіжними дорученнями, які додані до апеляційної скарги, а також карткою-рахунком № 631 за період з травня 2019 по серпень 2020,з урахуванням додатку № 10 до укладеного договору, яким передбачено, що оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово. Крім того, нарахування пені здійснено позивачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Короткий зміст заперечень проти апеляційної скарги

23.04.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Зокрема, позивач посилався на те, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом були враховані оплати, на які посилається відповідач, зокрема, що було відображено у довідці про стан розрахунків, яка була додана позивачем до позову, і в якій зазначено, зокрема про наявність у відповідача заборгованості загалом в розмірі 1 564 801,11 грн.. що складається з: 1 293 719,46 грн., яка була предметом спору у справі № 910/7440/19, та 271 081,65 грн., що є поточною заборгованістю, яка заявлена до стягнення у даній справі. Наведені дані також підтверджуються і карткою-рахунком № 631. Також, позивач вказував, що пеня розрахована та стягнута судом першої інстанції у відповідності до умов договору, а за укладеним договором позивач здійснював постачання теплової енергії у гарячій воді у розумінні вимог Закону України «Про теплопостачання», що є продукцією, а не житлово-комунальною послугою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станіка С.Р., судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2021 у справі № 910/16505/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме: подати докази сплати судового збору у повному розмірі 4 464,22 грн. та докази приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог п. 5 ч. 2 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (щодо зазначення частини оскаржуваного рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2021 у справі № 910/16505/20 (зокрема, сум з якими скаржник не погоджується (межі оскарження)) та якими обставинами підтверджується закриття провадження за п.2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

23.03.2021 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено апеляційну скаргу, яка відповідає вимогам пункту 2 частини 3 статті 258 та пункту 5 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України.

Також від скаржника до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги було долучено платіжне доручення № 5635 від 17.03.2021 про сплату судового збору в розмірі 4464, 22 грн. за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2021 у справі № 910/16505/20, з зазначенням реквізитів оскаржуваного рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16505/20 за апеляційною скаргою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2021, встановлено учасникам справи строк на подання відзивів, заяв та клопотань, розгляд справи призначено на 20.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 розгляд справи відкладено до 01.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 розгляд справи відкладено до 02.09.2021.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 02.09.2021 з`явився представник позивача.

Відповідач (скаржник) в судове засідання 02.09.2021 своїх представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення ухвали від 29.03.2021 - 689, ухвали від 01.07.2021 - 479).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників відповідача.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.2021 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, посилаючись на відповідність ухваленого рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як абонентом укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 09.07.2018 № 7560989 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2019, а відповідно до п. 4.10 договору - припинення дії договору не звільняє відповідача від обов`язку повної сплати вартості спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору, постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем (Додатки 3,4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в Додатку № 1.

Згідно з п. 2.2.2 Договору постачальник зобов`язується щомісячно оформляти для споживача:

- величину фактично спожитої теплової енергії, визначену в гігакалоріях (облікову картку) та її вартість за кожним особовим рахунком споживача за розрахунковий період (місяць);

- рахунок-фактуру, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця з урахуванням кінцевого сальдо розрахунків на його початок;

- акт звіряння розрахунків;

- акт приймання-передавання товарної продукції.

У відповідності до п. 2.3.1 Договору, споживач зобов`язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку № 2.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2019.

Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що дія цього Договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018 (п. 4.1 та п. 4.2 Договору).

Додатком № 2 до Договору сторонами узгоджено тарифи та порядок розрахунків.

Згідно з п. 1 Додатку № 2 до Договору, розрахунки з споживачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 26.04.2018 № 700, за кожну відпущену гігакалорію без урахуванням ПДВ: 1078,96 грн./Гкал.

Відповідно до п. 2 та п. 3 Додатку № 2 до Договору, у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоду визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (Додатки 3,4).

У разі встановлення будинкових приладів обліку теплової енергії споживача не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії, визначених цими приладами обліку, споживачем додаються теплові втрати на дільниці тепломережі з межі поділу балансової належності до місця встановлення приладів обліку згідно з п. 1.3 Додатка 1.

Дата зняття споживачем показників будинкових приладів обліку - 25 число звітного місяця (п. 4 Додатку № 2 до Договору).

За умовами п. 5 Додатку № 2 до Договору, споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в РТМ за адресою: вул. Будівельників, 25 - не пізніше 28 числа звітного місяця.

Відповідно до Акту № 2-10/301 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, складеного 01.10.2019, будинок за адресою: м.Київ, вул.. Драгоманова, 2, обладнаний будинковим приладом обліку.

Пунктом 8 Додатку № 2 до Договору визначено, що у разі відсутності у споживача будинкових комерційних приладів обліку або ненадання споживачем показників приладів обліку у встановлені цим Додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається:

- на опалення - як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць на величину годинного теплового навантаження, зазначеного в Додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія;

- на гаряче водопостачання - як множення кількості діб споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в Додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Відповідно до п. 9 Додатку № 2 до Договору, споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в РТМ за адресою: вул. Будівельників, 25 оформлений постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

У відповідності до п. 10 Додатку № 2 до Договору споживач на розрахунковий рахунок постачальника, відкритий у ТВБВ № 100/020 філії-Головного управління по м. Києві та Київській області АТ "Ощадбанк", щомісячно:

- забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок постачальника - п/р 8020;

- до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо: п/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб споживачів тарифної групи "інші"; п/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб бюджетних споживачів; п/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб релігійних організацій.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Як зазначав позивач, відповідно до нарядів включення/відключення на період опалювального сезону за листопад 2019 - квітень 2020 , а також наданими відповідачем щомісячними відомостями обліку споживання теплової енергії, підтверджується факт постачання теплової енергії та обсяг відпущеної відповідачу теплової енергії за показниками приладу обліку, з урахуванням умов договору.

При цьому, за період постачання позивачем теплової енергії у гарячій воді, нарахування за відпущену теплову енергію проводилися ним згідно з чинними тарифами, встановленими Розпорядженням КМДА від 22.12.2018 № 2340 та від 23.04.2020 № 636, із застосуванням коефіцієнту перерахунку у зв`язку із зміною ціни природного газу відповідно до Постанови КМУ від 24.12.2019 № 1082, що підтверджується щомісячними обліковими записами облікової картки споживача - відповідача.

Позивач вказував, що відповідач всупереч умов договору не вносив плату за отриману теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з травня 2019 по серпень 2020 включно утворилась заборгованість в розмірі 271 081,65 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції наявними матеріалами справи, відповідачем не здійснено повного розрахунку за Договором в період з травня 2019 по серпень 2020, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 271.081,65 грн.

Вказана фактична обставина підтверджена позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а саме: довідкою про стан розрахунків, довідкою про нарахування за теплову енергію, рахунками-фактурами, складеними позивачем актами приймання-передавання товарної продукції та обліковими картками, а отже, заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 271.081,65 грн. - є обґрунтованою та документально підтвердженою.

В свою чергу, скаржника в обґрунтування підстав скасування оскаржуваного рішення в частині присудження до стягнення основного боргу про те, що судом першої інстанції не враховано, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період - відсутня, що підтверджується платіжними дорученнями, які додані до апеляційної скарги, а також карткою-рахунком № 631 за період з травня 2019 по серпень 2020,з урахуванням додатку № 10 до укладеного договору, яким передбачено, що оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово - судом апеляційної інстанції відхиляються , з огляду на наступне.

По-перше, вказаний довод обгрунтовувався скаржником тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період - відсутня, що підтверджується платіжними дорученнями: № 4183 від 20.11.2020 на суму 159 985,78 грн., в якому призначенням платежу вказано про сплату коштів на виконання мирової угоди у справі № 910/7440/19, № 3904 від 28.10.2020 на суму 94 108,75 грн. , № 4299 від 01.12.2020, в яких зазначено про оплату на виконання умов договору, і які були додані відповідачем до відзиву на позов, який залишено без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020.

При цьому, до матеріалів апеляційної скарги скаржником подано копії наступних платіжних доручень:

- № 4335 від 31.05.2019 на суму 400 000,00 грн.,№ 4336 від 03.06.2019 на суму 400 000,00 грн., № 569 від 31.10.2019 на суму 177 500 грн., № 499 від 30.09.2019 на суму 300 000,00 грн., № 521 від 29.11.2019 на суму 168 131,64 грн., № 540 від 27.12.2019 на суму 168 131,64 грн., № 878 від 28.01.2020 на суму 514 896,72 грн., № 1216 від 26.02.2020 на суму 497 978,59 грн., № 2127 від 29.05.2020 на суму 200 000,00 грн., № 2522 від 30.06.2020 на суму 60 000,00 грн., в яких зазначено про оплату на виконання умов договору;

- № 460 від 31.07.2019 на суму 300 000,00 грн., № 1571 від 10.04.2020 на суму 50 000,00 грн., № 1599 від 16.04.2020 на суму 50 000,00 грн., № 2818 від 28.07.2020 на суму 159 985,70 грн., № 3226 від 21.08.2020 на суму 159 986,70 грн., в якому призначенням платежу вказано про сплату коштів на виконання мирової угоди у справі № 910/7440/19;

- № 4648 від 27.08.2019 на суму 300 000,00 грн., в якому призначенням платежу вказано про сплату коштів на виконання мирової угоди у справі № 910/7442/19;

Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що до суду першої та апеляційної інстанції скаржником подано різні платіжні доручення, якими він обґрунтовував заперечення проти позову.

Стосовно платіжних доручень, які подані відповідачем разом з відзивом, то матеріалами справи підтверджується, що вказаний відзив залишено без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020, яка не оскаржувалась відповідачем.

Стосовно платіжних доручень, які подані скаржником до апеляційної скарги.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані скаржником на стадії апеляційного розгляду справи вищезазначені докази - не приймається судом апеляційної інстанції в якості доказу під час розгляду даної справи на стадії апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником взагалі не наведено доводів в обгрунтування підстав неможливості подання вказаних доказів (як на стадії розгляду справи судом першої інстанції, так і на стадії апеляційного розгляду справи).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і доводи позивача про те, що частина коштів за платіжними дорученнями, містять відомості про сплату коштів на виконання мирової угоди, а решта були враховані у розрахунку позовних вимог, що підтверджується наявними у справі розрахунками позовних вимог, який зокрема підтверджує здійснення позивачем відповідного зарахування перерахованих відповідачем коштів за відповідними платіжними дорученнями.

Доводи скаржника про те, що оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово - не знайшли свого підтвердження наявними матеріалами справи в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції, з огляду на те, що частина коштів за платіжними дорученнями, містять відомості про сплату коштів на виконання мирової угоди, а решта були враховані у розрахунку позовних вимог, і скаржником не підтверджено належними засобами доказування необхідність здійснення відповідного зарахування, як і погодження такого зарахування позивачем.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з обгрунтованими висновками суду першої інстанції про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 271.081,65 грн. за договором за спірний період з травня 2019 по серпень 2020, у зв`язку з чим вимоги позивача у цій частині обгрунтовано задоволені судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, і враховуючи те, що наявними матеріалами справи не підтверджується відсутність предмету спору між сторонами, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України - у суду апеляційної інстанції відсутні і не були доведені скаржником в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Цивільним кодексом України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610 Цивільного кодексу України), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України ).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що спожива сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожен день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, розмір пені, не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто пеню, сума якої не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України.

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (дію частини першої статті 26 зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020) визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

При цьому, за умовами Договору сторонами врегульовано правовідносини з поставки теплової енергії у гарячій воді, зокрема, пунктом 1.1 визначено, що постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити її відповідно до умов договору.

З урахуванням наведеного, судом апеляційної інстанції доводи скаржника стосовно безпідставності нарахування пені -відхиляються як необґрунтовані, оскільки пеня розрахована та стягнута судом першої інстанції у відповідності до умов договору, а за укладеним договором позивач здійснював постачання теплової енергії у гарячій воді у розумінні вимог Закону України «Про теплопостачання», що є продукцією, а не житлово-комунальною послугою, у зв`язку з чим підстави для застосування ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - відсутні.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції встановив, що оскільки у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 20.312,11 грн. (розрахунок якої проведено позивачем з урахуванням ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України), а також вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.679,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 3.224,65 грн., які були задоволені повністю у оскаржуваному рішенні - є обґрунтованими.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, перевіривши заявлені до стягнення показники 3% річних, інфляційних втрат та пені стосовно строків, ставок та розмірів їх нарахувань, здійснених судом першої інстанції, і перевірених судом апеляційної інстанції (зокрема, і з урахуванням оплат), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 20.312,11 грн. (розрахунок якої проведено позивачем з урахуванням ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України) , 3 % річних в сумі 4.679,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 3.224,65 грн., нарахованих за щомісячними показниками за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 - є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем допущено порушення свого грошового зобов`язання за Договором по оплаті основного боргу у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 20.312,11 грн., 3 % річних в сумі 4.679,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 3.224,65 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України - відсутні і не були доведені скаржником в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/16505/20, за наведених скаржником доводів, зокрема, з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/16505/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/16505/20 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс"

4. Матеріали справи № 910/16505/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 20.09.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

С.Я. Дикунська