ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1216/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Борисюк В.В., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроентраль про стягнення 316521251,26 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Єгоров В.С. (довіреність №14-14 від 15.01.2021);

від відповідача: Самелюк Т.А. (довіреність № 781/04 від 30.06.2021)

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - позивач) подало до суду позов до Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроентраль (далі відповідач) про стягнення 316521251,26 грн, з яких 283472681,73 грн основного боргу, 8223076,39 грн пені, 8316639,71 грн 3% річних, 16508853,43 грн інфляційних втрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошових зобов`язать, відповідно до Договору №5184/1920-ЕЕ-17 від 27.09.2019 про постачання природного газу.

Ухвалою від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання на 01.06.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем 05.05.2021, відповідачем 04.08.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 797, 886.

28.05.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих.№652/04 від 25.05.2021, у якому просить суд поновити строк для подання відзиву.

Відхиляючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що ПАТ Білоцерківська теплоелектроентраль не могло впливати на порядок та своєчасність оплати послуг, оскільки такі розрахунки здійснювались відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 217 від 18.06.2014, а повнота та своєчасність оплати за Договором безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами.

Також, відповідач у відзиві зазначив про те, що у випадку якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до стягнення штрафних санкцій.

01.06.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н та дати, відповідно до якої позивач заперечує проти доводів відповідача щодо відсутності впливу через застосування рахунків зі спеціальним режимом використання та автоматичного розподілу коштів, посилаючись на практику Верховного Суду.

01.06.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.06.2021 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 01.06.2021 судом продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, продовжено відповідачу строк для подання до суду та позивачу відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 17.06.2021 включно.

08.06.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позивачем відповіді на відзив на офіційну електронну адресу відповідача.

09.06.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

22.06.2021 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи документів - копій балансу (звіту про фінансовий стан) за 2018-2020 та перший квартал 2021 року на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача.

Ухвалою суду від 08.07.2021 підготовче засідання відкладено на 03.08.2021 о 14:20.

03.08.2021 протокольною ухвалою судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2021 о 14:40.

В судове засідання 14.09.2021 з`явились представник позивача та представник відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заперечував та просив суд у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Приватним акціонерним товариством Білоцерківська теплоелектроентраль (споживач) укладено договір № 5184/1920-ЕЕ-17 постачання природного газу (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Як передбачено п. 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової електричної енергії.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України.

Постачальник передає споживачу у жовтні 2019 квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 61885,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) (тис. куб. м): жовтень 2019 року 9134; листопад 2019 року 7833; грудень 2019 року 8379; січень 2020 року 9946; лютий 2020 року 9267; березень 2020 року 8110; квітень 2020 року 9216 (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 3.8 Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи.

У відповідності до п. 4.2 Договору, ціна за 1000 куб. м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п. 4.4 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторонами погоджено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 7.2 Договору сторонами погоджено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Додатковими угодами №№1, 2, 3,4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 10/2 від 31.10.2019, 31.10.2019, 12.11.2019, 29.11.2019, 09.12.2019, 28.12.2019, 28.01.2020, 24.02.2021, 23.03.2021, 23.04.2021, 23.04.2021 відповідно сторони змінювали умови договору, зокрема, в частині порядку та умов передачі природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня-грудня 2019, січня-квітня 2020 року, а відповідач прийняв природний газ, доказом чого є акти приймання - передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 14608642,63 грн, 31.10.2019 на суму 40320622,31грн, 30.11.2019 на суму 56825794,70 грн, 31.12.2019 на суму 37881250,66 грн, 31.01.2020 на суму 39585402,96 грн, 29.02.2020 на суму 37290151,72 грн, 31.03.2020 на суму 46465563,70 грн, 30.04.2020 на суму 10495253,02 грн.

Вказані акти приймання-передачі природного газу підписані представниками позивача та відповідача, а також скріплені їх печатками.

Як зазначає позивач, Відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати вартості використаного природного газу, сума боргу становить 283472681,73 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача вартості поставленного позивачем за договором природного газу та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, не дотримуючись строків проведення розрахунків за поставлений природний газ, відповідач допустив порушення зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленого природного газу у строки та в порядку, передбаченому договором, не виконав, чим заборгував позивачу 283472681,73 грн вартості спожитого газу.

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого природного газу, що відповідачем не спростовано шляхом подання доказів зворотного, суд вважає заявлені вимоги в частині основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі .

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 8316639,71 грн 3% річних та 16508853,43 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд зазначає, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8223076,39 грн пені.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 Договору сторонами погоджено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних (14.2 % з 01.01.2020 ДУ № 7), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що він є арифметично вірним, відповідає положенням ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та здійснений у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Щодо посилань відповідача на Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021р, суд зазначає наступне.

29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-ІХ від 14.07.2021р (далі Закон), яким внесено зміни до Закону №1730-VІІІ та до його назви.

Як передбачено статтею 2 Закону, дія відповідного Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ч. 1 ст. 3 Закону).

Частиною 2 статті Закону визначено перелік документів, які додаються до заяви, яку подають для включення до Реєстру суб`єкти ринку природного газу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону, на реструктуризовану згідно з цим Законом заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату, підлягають списанню: з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 31 грудня 2020 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; за умови повного виконання підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Станом на момент розгляду справи відсутні підстави для застосування положень відповідного Закону до спірних правовідносин, позаяк відповідачем не вчинено юридично значимих дій, які б свідчили про намір реалізувати права відповідача, визначені законом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зокрема, просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення 8223076,39 пені, посилаючись на скрутний фінансовий стан та значну заборгованість бюджету, що позбавила відповідача можливості виконати зобов`язання у строк, передбачений Договором.

Крім того, відповідач просив про зменшення штрафних санкцій, обґрунтовуючи наявністю заборгованості споживачів перед відповідачем, збитковістю тарифоутворення теплопостачальних підприємств, критичною фінансовою ситуацією та відсутністю вини у несвоєчасності проведення розрахунків, а також відсутності джерел для погашення нарахованих штрафних санкцій.

Суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача на 50% з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом враховано, що у даному випадку суд не звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання з оплати, а лише зменшує розмір пені, нарахованої у зв`язку з порушенням зобов`язань.

Зменшуючи розмір пені, суд враховує те, що відповідач має нестійкий фінансовий стан.

Відповідне підтверджується балансами (звітами про фінансовий стан) та звітами про фінансові результати комунального підприємства за період з 2018-2020 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом враховано, що відповідач не є фактичним кінцевим споживачем газу і такий газ використовується ним для виробництва теплової енергії, яка за умовами договору споживається населенням, які не завжди вчасно розраховуються за спожиту теплову енергію. При цьому, встановлений алгоритм розрахунків передбачає автоматичне перерахування коштів за природний газ з відкритого рахунку відповідача на користь позивача і відповідач фактично не може притримувати отримані від споживачів кошти.

Разом з тим, суд бере до уваги і те, що на даний час фінансове положення в країні є нестійким, яке, зокрема, пов`язано з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), що в свою чергу негативно впливає на рівень дохідності всіх підприємств.

Отже, враховуючи специфіку діяльності відповідача, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, статус позивача, який має стратегічне значення для країни, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, його незадовільні фінансові результати у спірний період, беручи до уваги, що, окрім пені, позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем, а також те, що сплата пені у повному обсязі у даному випадку зачіпає майнові інтереси не лише відповідача, а й інші інтереси, зокрема, щодо можливості постачання теплової енергії населенню, з метою виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що зменшена на 50% пеня підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 4111538,20 грн (8223076,39 * 50%).

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково: 283472681,73 грн основного боргу, 4111538,20 грн пені, 8316639,71 грн 3% річних, 16508853,43 грн інфляційних втрат. В задоволенні 4111538,20 грн пені відмовити.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача без урахування зменшення такого розміру (Постанова пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14).

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 146424,29 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроентраль про стягнення 316521251,26 грн задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроентраль (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Івана Кожедуба, будинок 361, код 30664834) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, код ЄДРПОУ 2007781,73 грн (двісті вісімдесят три мільйони чотириста сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят одну гривню сімдесят три коп) основного боргу, 4111538,20 грн (чотири мільйони сто одинадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень двадцять коп) пені, 8316639,71 грн (вісім мільйонів триста шістнадцять тисяч шістсот тридцять дев`ять гривень сімдесят одну коп) 3% річних, 16508853,43 грн (шістнадцять мільйонів п`ятсот вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні сорок три коп) інфляційних втрат та 146424,29 грн (сто сорок шість тисяч чотириста двадцять чотири гривні двадцять дев`ять коп) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повний текст рішення складено 23.09.2021.

Суддя В.М. Антонова