ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/449/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Головея В.М., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

без сторін

/сторони повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, але не з`явились в судове засідання/;

вільний слухач - ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 15.07.1998

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2021, прийняте о 12:13:52 суддею Закуріним М.К. у м. Херсоні, повний текст якого складено 14.07.2021

у справі № 923/449/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд"

до скаржника

про стягнення 1 199 484,57 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Технооптторг-Трейд" звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Херсонський облавтодор") про стягнення з останнього 1 199 484,57 грн., а саме: 989 173,92 грн основної заборгованості, 71 295,63 грн. пені, 69 242,17 грн. штрафу, 52 359,59 грн. інфляційних та 17 413,26 грн. річних відсотків. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами укладеного між сторонами договору поставки № 44 від 20.10.2020, зокрема в частині повної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 13.07.2021 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ДП "Херсонський облавтодор" на користь ТОВ "Технооптторг-Трейд" 989 173,92грн. основної заборгованості, 51 653,79грн пені, 69 242,17 грн. штрафу, 12 730,51грн. річних, 42 592,48 грн. інфляційних та 17 481,30 грн. компенсації по сплаті судового збору. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, водночас перевіривши правильність виконаних позивачем розрахунків встановив наявність в них арифметичних помилок та неточностей, зокрема, у розрахунку пені, 3% річних та інфляційних, у зв`язку з чим відмовив у стягненні з відповідача пені у сумі 19 641,84грн., 3% річних у сумі 4682,75 грн. та інфляційних у сумі 9 767,10 грн.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального права та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги той факт, що позивач не надав документи про якість товару, що унеможливлює встановлення дати прострочення оплати. Також, апелянт вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати стягнення з відповідача штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи, зазначає, що відповідач отримав від відповідача всі необхідні документи про якість товару, що підтверджують наявні в матеріалах справи видаткові накладні, при цьому відповідач не здійснив оплату товару в повному обсязі, у зв`язку з чим судом першої інстанції цілком правомірно задоволено позов у визначених ним сумах,а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

14.09.2021 надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке колегією суддів відхилено з підстав його необгрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2020 ТОВ "Технооптторг-Трейд", виступаючи у якості Постачальника, та (далі ДП) "Херсонський облавтодор", як Покупець, уклали договір № 44 купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) (т.1,а.с. 11-18).

Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити наступні товари: Код ДК 021:2015 34350000-5 Шини для транспортних засобів великої і малої тоннажності (Шини автомобільні, шини сільськогосподарські) (пункт 1.1).

В пункті 1.2 договору сторони зазначили кількість товару, що підлягає поставці 296 шт..

Відповідно до п. 1.3 договору обсяги придбання товарів можуть бути зменшені залежно від поточних потреб замовника.

Згідно з п. 2.2 Постачальник повинен підтвердити якість Товару супровідними документами, а саме: паспортом якості Товару від виробника та сертифікатом відповідності, виданим органом оцінки відповідності.

Пунктом 3.1 встановлено, що ціна договору 1 494 462 грн.

Згідно до п. 4.1 договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених в пункті 4.2 договору

Пунктом 4.2 договору визначено, що рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару.

Відповідно до п. 4.3 договору сторони встановили, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 15-30 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2 договору. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Датою передачі Товару від Продавця Покупцю вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами (пункт 5.5).

Пунктом 7.3.8 договору сторони передбачили стягнення пені у випадку порушення строків оплати Покупцем в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент її нарахування за кожен день прострочення у межах трирічного строку позовної давності. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови договору до моменту повного виконання такого зобов`язання Покупцем. Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику визначену пеню протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмового повідомлення від Постачальника. У випадку прострочення виконання грошових зобов`язань понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми фактичної заборгованості.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар загалом на суму 1 389 173,92 грн. за видатковими накладними: № 58868 від 22.10.2020 на суму 1 085 233,78 грн., № 63777 від 04.11.2020 на суму 297 710,58 грн. та № 64539 від 06.11.2020 на суму 6 229,56 грн..

ДП "Херсонський облавтодор" частково сплатило вартість поставленого товару в сумі 400 000 грн. платіжними дорученнями: № 1851 від 29.01.2021 на суму 200 000 грн., № 1952 від 12.02.2021 на суму 200 000 грн., отже у нього утворилась заборгованість у сумі 989 173,92 грн., на яку позивачем нараховано 71 295,63 грн. пені, 69 242,17 грн. штрафу, 52 359,59 грн. інфляційних, про стягнення яких позивач і звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Згідно із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормами ст. 530, 610 - 612 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1ст.655 ЦК України).

Обов`язок оплати отриманого товару закріплено і в статтях 691, 692 ЦК України, які передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов укладеного договору позивачем було здійснено поставку товару на загальну суму 1 389 173,92 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними. Відповідачем було здійснено лише часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 400000 грн., водночас матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем у повному обсязі поставленого позивачем товару, що свідчить про доведеність останнім порушення відповідачем умов договору та наявність заборгованості у розмірі 989 173,92 грн., у зв`язку з чим судом правомірно задоволена вимога позивача про стягнення цієї суми.

При цьому, доводи апелянта про недотримання позивачем умов договору, а саме ненадання документів про якість товару, що у відповідності до умов укладеного договору унеможливлює встановлення дати прострочення оплати, колегія суддів відхиляє, як необгрунтовані, оскільки при підписанні видаткових накладних відповідач підтвердив отримання повного пакету документів, передбаченого договором, за яким здійснюється поставка, що відображено у самих видаткових накладних. Крім того, гарантійним листом №05-04/39 від 14.01.2021 відповідач підтвердив існування заборгованості перед позивачем та гарантував повне погашення заборгованості протягом січня-березня 2021 року .

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Крім того, ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, доводи скаржника щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки, вірно застосував положення вищезазначених правових норм та умов укладеного між сторонами договору, дійшов правомірного висновку про розмір неустойки, перевіривши надані позивачем розрахунки, в яких містились неточності та помилки, підставно здійснив власні розрахунки та вірно визначив, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 51 653,79 грн., 3% річних у сумі 12 730,51 грн., штраф у сумі 69 242,17 грн. та інфляційні втрати у сумі 42 592,48 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ДП "Херсонський облавтодор" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2021 у справі №923/449/21 слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2021 у справі №923/449/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без задоволення.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2021 р. о 12.50

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя В.М. Головей

Суддя С.І. Колоколов