ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 справа № 914/975/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Геосан, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ Вейст-Груп, с. Сокільники, Пустомитівський р-н, Львівська обл.

про стягнення 185 761,42грн. заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участю секретаря Побігайленко Ю.-Б.В.

Представники:

від позивача: Миколів Андрій Михайлович - адвокат (свідоцтво №21/914 від 26.03.2013);

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Геосан, м. Львів до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ Вейст-Груп, с. Сокільники, Пустомитівський р-н, Львівська обл. про стягнення 275 721,45грн. заборгованості, з якої: 251 240,00грн. основного боргу, 11 469,79 грн. пені, 10 266,36 грн. інфляційних втрат, 2 745,27грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.04.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 20.05.21 о 10:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2021 року відкладено судове засідання на 03.06.2021 року на 11год. 00хв..

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2021 року, з метою надання можливості позивачу подати заяву про зменшення позовних вимог та судом постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено судове засідання на 08.07.2021 року на 11год. 00хв.

09.06.2021 року представником позивача подано через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог за вх.№2437/21.

Протокольною ухвалою суду від 08.07.2021 року відкладено розгляд справи на 29.07.2021 року на 12год. 50хв.

В судове засідання 29.07.2021 року позивач явку представника забезпечив, який підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог за вх.№3098/21, яка прийнята судом, та подальший розгляд справи розглядається з урахуванням вимог заяви про зменшення, та представник не заперечив про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті. В судове засідання 29.07.2021 року відповідач явку не забезпечив.

Ухвалою суду від 29.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 09.09.2021 р. о 11:50 год.

У судове засідання 09.09.2021 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, та в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом 29.07.2021 року.

У судове засідання 09.09.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про місце дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 02.08.2021 року. Жодних заяв чи клопотань від відповідача станом на час розгляду справи до суду не надходило.

Ухвали суду надіслані відповідачу за адресами, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, які вказані позивачем у позовній заяві, відтак відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 02.08.2021 року.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу у справі, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

03.08.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Геосан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Вейст-Груп, укладено договір перевезення №03/08/20.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання вищевказаного договору, позивачем надано відповідачу транспортні послуги, що підтверджуються актами здачі-приймання робіт на загальну суму наданих послуг (виконаних робіт) згідно накладних , що становить 252090,00 грн.

Предметом позову є стягнення 185 761,42 грн. (згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом), з яких:

- 161 280,00 грн. основна заборгованість за надані транспортні послуги з перевезення вантажу,

- 11469,79грн. пені,

- 2745,27грн. 3 % річних,

- 10266,36грн. інфляційні втрати.

Підставою позову є обставини, якими обґрунтовується факт порушення відповідачем умов договору перевезення вантажу автомобільним транспортом, оформлені у вигляді актів наданих послуг за надані транспортні послуги по перевезення вантажу.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

03.08.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Геосан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Вейст-Груп» укладено договір перевезення №03/08/20 (надалі за текстом - договір).

На виконання вищевказаного договору, Позивачем надано Відповідачу транспортні послуги, що підтверджуються актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 549 від 19.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 550 від 18.11.2020р. на суму 27600.00 грн. з урахуванням ПДВ, № 551 від 18.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 552 від 23.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 553

від 23.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 554 від 23.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 562 від 26.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 563 від 28.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 564 від 30.11.2020р. на суму 27600,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 579 від 04.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 580 від 05.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 581 від 07.12.2020р. на суму 4650,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 582 від 08.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 598 від 15.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 599 від 15.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 600 від 17.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ, № 601 від 17.12.2020р. на суму 4440,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Загальна сума наданих послуг (виконаних робіт) згідно вищевказаних накладних становить 252090,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно пункту 3.2. Договору перевезення № 03/08/20, який укладено між позивачем та

відповідачем 03.08.2020р., оплата наданих Перевізником послуг здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Перевізника протягом 5 (п`яти) днів після виконання перевезення. Датою виконання перевезення є дата підписання акту виконаних робіт.

Після відкриття провадження у справі, відповідач частково погасив заборгованість, але відзив на позовну заяву не подав. Загальний розмір погашеної заборгованості становить 90000,00 (Дев`яносто тисяч грн. 00 коп.), зокрема 06.04.2021 року проведено оплату на суму 50000,00 грн.; 16.04.2021 року на суму 10000,00 грн., 19.04.2021 р. на суму 20000,00 грн., 22.04.2021р. на суму 10000,00 грн.

09 червня 2021 року, у зв`язку із частковим погашенням заборгованості позивачем була подана заява про зменшення позовних вимог, в тому числі про стягнення основного боргу у сумі 184530,00 грн. (Сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень 00 коп).

Однак, у п. 3.4. укладеного між позивачем та відповідачем договору перевезення № 03/08/20 від 03.08.2020 року визначено, що сторони погодили, що у випадку коли у замовника перед перевізником існує неоплачена заборгованість за надані послуги з перевезення, то кожне перерахування коштів від замовника на поточний рахунок Перевізника незалежно від цільового призначення, зараховується насамперед на погашення самої давньої заборгованості, яка існує перед Перевізником.

У відповідності до акту звірки взаєморозрахунків по стану за період 01.01.2020-26.05.2021р. між ТзОВ «Геосан» та ТОВ «ДВ Вейст-Груп» за договором 03/08/20 від 03.08.2020р., загальна сума заборгованості ТОВ «ДВ Вейст-Груп» перед ТзОВ «Геосан» становить 185 761,42 грн.

Отже, станом на день подання цієї заяви про зменшення позовних вимог з урахуванням заявлених позовних вимог, сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором перевезення № 03/08/20 від 03.08.2020 року становить 161280,00 грн. (Сто шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп).

В матеріалах справи немає доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг з наданих позивачем послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до Актів наданих послуг на загальну суму 161 280,00грн.

За умовами зазначених актів наданих послуг, розрахунок за надані послуги замовник повинен проводити протягом 5 днів з моменту підписання актів надання послуг, послуги відповідачем не оплачені, відтак позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 11469,79грн. пені, 2745,27грн. 3 % річних та 10266,36грн. інфляційних втрат.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору про надання послуг з організації перевезень вантажу автомобільним транспортом, його неналежне виконання в частині повної оплати.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст.902 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За умовами договору 03.08.2020р. №03/08/20, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) за період 01.01.2020-26.05.2021р. між позивачем та відповідачем та актом звірки взаєморозрахунків, позивачем надано відповідачу послуги з перевезення, які не оплачені відповідачем на суму 161 280,00грн.

Підтвердженням повного виконання умов зазначеного договору згідно актів здачі приймання робі (наданих послуг) з боку Позивача є належно оформлені та підписані акти наданих послуг на транспортні послуги, які підписані та скріплені підписами та мокрими печатками обох сторін.

Підписання Замовником актів надання послуг підтверджує також відсутність будь-яких зауважень з боку Замовника щодо якості надання послуг.

Так, із описаних вище та досліджених актів надання послуг вбачається, що всі акти надання послуг за період з 01.01.2020-26.05.2021р., та акт звірки взаєморозрахунків від 29.03.2021 року, який надісланий позивачем відповідачу, проте такі акти надання послуг в повній мірі не оплачені замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Вейст-Груп».

Суд звертає увагу, що зважаючи на специфіку вантажних перевезень, процес оформлення замовлення послуги перевезення відбувався шляхом укладення та підписання актів здачі приймання робіт (наданих послуг), у яких зазначалася уся необхідна інформація (істотні умови) для здійснення перевезення (адреси та дати, вага, найменування вантажу, ціна,), виконання замовлень оформлялося актами надання послуг, які знаходяться в матеріалах справи.

Крім цього, відповідач здійснював платежі на користь позивача, як до, так і після подання позову в даній справі, за ідентичними умовами та обставинами, по актам надання послуг, виконавши умови договору від 03.08.2020р. №03/08/20, що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи, що підтверджує факт існування у відповідача сталих замовлень у позивача послуг з перевезення вантажу.

Суму боргу, яка є предметом спору в даній справі 161 280,00грн., відповідач не заперечив. Із наведених обставин суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано надання позивачем послуг з перевезення вантажу, яка не оплачена відповідачем на суму 161 280,00грн. Відтак, у відповідача перед позивачем існує борг в розмірі 161 280,00 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, відсутність заперечень відповідача стосовно обставин, наведених у позовній заяві, а також стосовно заявлених до стягнення сум, суд вважає, що права позивача на отримання належної оплати наданих ним послуг з перевезення вантажу підлягає захисту, а суми неоплаченого боргу підлягають до стягнення, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено п. 4.2. укладеного між позивачем та відповідачем договору, при несвоєчасній оплаті послуг перевізника замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 253 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Відтак, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, перевіривши періоди нарахування по актам наданих послуг, з врахуванням вимог ст. 232 ГК України, здійснивши перевірку нарахування пені, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням п. 4.2 Договору, та згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, прийшов до висновку, що позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 11 469,79грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами договору від 03.08.2020р. №03/08/20 розрахунок за надані послуги повинен проводитися протягом 5 днів після виконання перевезення. Оскільки датою виконання умов договорів є дата підписання акту про надання послуги, яка у всіх актах надання послуг є різна, то позивачем у поданому розрахунку правомірно обраховано 3% річних по кожному атку окремо

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що такі нараховані позивачем правильно і до стягненню підлягає 3 % річних в сумі 2 745,27грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що судом при перевірці нарахування інфляційних втрат нарахованих позивачем, взято до уваги розмір боргу з урахуванням індексу інфляції виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за місяць у якому мала місце інфляція, при цьому до розрахунку включалися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці тобто мала місце дефляція.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 10 266,36грн. інфляційних нарахувань, зазначає, що до стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 10 266,36грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме, стягненню підлягає: 161 280,00грн. основного боргу, 11 469,79грн. пені, 2745,27грн. 3% річних та 10 266,36 грн. інфляційних нарахувань.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 4 135,83грн.

Суд зазначає, що позивачем при зменшенні позовних вимог заявлено про стягнення судових витрат з відповідача.

З урахування заяви про зменшення позовних вимог ціна позову складає 185 761,42 грн, та судовий збір який підлягає сплаті за подання позовної заяви становить 2786,42 грн. (згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Тому, враховуючи. що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ Вейст-Груп (81130, Львівська обл., Пустомитівськи р-н, с. Сокільники, вул. Львівська бічна, буд. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Геосан (79012, м. Львів, вул. Академіка Сахарова, буд. 42, офіс 513; ) 161280,00 грн. основного боргу, 11 469,79грн. пені, 10 266,36 грн. - інфляційних витрат, 2 745,27грн. 3% річних та 2786,42 грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2021 року.

Суддя С.М. Коссак