ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 920/365/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2021 р. (повне рішення складено 17.06.2021 р.)

у справі № 920/365/21 (суддя - Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут"

до Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою

про стягнення 89828,98 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" звернулося з позовом до Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою про стягнення 89828,98 грн, з яких: 85440,26 грн заборгованості за поставлений природний газ відповідно до договору № 41FB407-356-20 від 24.02.2020 р. на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у січні 2021 року, 2010,31 грн інфляційних втрат, 459,76 грн 3% річних та 1918,65 грн пені.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов укладеного договору та норм чинного законодавства України відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений природний газ, у зв`язку чим у нього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.06.2021 р. у справі № 920/365/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальний заклад Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою у встановлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що додаткові угоди № 1-7, 11 до договору, якими суттєво підвищено ціни на предмет договору без належного обґрунтування коливання ціни на природний газ є нікчемними, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 920/365/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/365/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" до Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою про стягнення 89828,98 грн

02.08.2021 р. через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залишити без змін рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2021 р. у справі № 920/365/21, а апеляційну скаргу Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою залишити без задоволення.

30.07.2021 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 920/365/21 до закінчення перегляду судового рішення у справі № 927/491/19 у подібних правовідносинах у касаційному порядку Верховним Судом.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач посилається на те, що предмети та підстави позовних вимог у справі № 920/365/21 та у справі № 927/491/19 подібні, а висловлені Верховним Судом правові позиції у справі № 927/491/19 можуть суттєво вплинути на вирішення справи № 920/365/21.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за спожитий природний газ. При цьому, предметом спору у справі № 927/491/19 є визнання додаткових угод недійсними та стягнення зайво сплачених коштів.

Клопотання про зупинення провадження мотивоване тим, що у межах справи № 927/491/19 встановлюються обставини, які мають значення для даної справи і слугуватимуть додатковою підставою для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Однак, колегія суддів зазначає, що обставини, викладені у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі, жодним чином не підтверджують неможливість самостійного дослідження судом наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи і встановлення відповідних фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім цього, як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, 18.06.2021 р. Верховним Судом було прийнято постанову у справі 927/491/19, якою скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 р. у справі № 927/491/19 у частині визнання недійсними додаткових угод від 05.09.2018 р. № 2, від 17.09.2018 р. № 3, від 25.09.2018 р. № 4, від 16.10.2018 р. № 5 до договору на постачання природного газу від 02.08.2018 р. № 621(18)Б, укладених між Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської райдержадміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС" та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Отже клопотання Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою про зупинення провадження у справі № 920/365/21 до закінчення перегляду судового рішення у справі № 927/491/19 у подібних правовідносинах у касаційному порядку Верховним Судом не підлягає задоволенню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

24.02.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (далі - постачальник) та Комунальним закладом Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою (далі - споживач) було укладено договір № 41FB407-356-20 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 році природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з п. 3.1 договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

За змістом п. 3.2 договору ціна за 1 куб. м газу становить 5,0700 грн.

Як передбачено п. 3.3 договору, ціна, зазначена у п. 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

У відповідності до п. 3.5 договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором, та складає 735150,00 грн (п. 3.7. договору).

Згідно з п. 4.2.1 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: обсяг газу сплачується до 25 числа місяця постачання газу згідно рахунку-фактури. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 (десятого) числа, наступного за звітним місяцем згідно рахунку-фактури.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє в частині постачання газу з 1 лютого 2020 року до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

Відповідно до укладених додаткових угод № 1 від 17.03.2020 р., № 2 від 30.03.2020 р., № 3 від 15.04.2020 р., № 4 від 28.10.2020 р., № 5 від 30.10.2020 р., № 6 від 17.11.2020 р., № 7 від 30.11.2020 р. сторонами були внесені зміни до пунктів 1.2, 1.3 та 3.2 договору щодо річного планового обсягу газу, планових обсягів постачання газу по місяцях та ціни одного кубічного метру природного газу на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Додатковою угодою № 8 від 23.12.2020 р. сторони внесли зміни до п. 3.6 договору щодо загальної суми договору.

Додатковою угодою № 9 від 24.12.2020 р. сторони внесли зміни до пункту 11.1 договору щодо продовження строку його дії до 31.01.2021 р. та визначення планових обсягів постачання природного газу на січень 2021 року.

Додатковою угодою № 10 від 25.01.2021 р. сторони внесли зміни до п. 3.7 щодо загальної вартості договору, яка не може перевищувати 684551,14 грн.

Додатковою угодою № 11 від 28.01.2021 р. сторони внесли зміни до пункту 3.2 договору щодо ціни одного кубічного метру газу. Ціна одного кубічного метру природного газу без урахування податку на додану вартість становить 7,975674 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,136576 грн. Ціна 1 куб. метру газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 8,11225 грн. Податок на додану вартість становить 1,62245 грн. Всього ціна газу за 1 куб. м становить 9,7347 грн. Додаткова угода розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.01.2021 р. і діє протягом дії договору.

На виконання умов укладеного договору позивачем було здійснено поставку природного газу відповідачу на суму 201030,90 грн у січні 2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2021 р.

Вказаний акт було підписано обома сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідач розрахувався за фактично отриманий природний газ лише частково, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем становить 85440,26 грн.

Додатково заборгованість відповідача на суму 85440,26 грн підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 р. по 25.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» та Комунальним закладом Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою від 25.02.2021 р., який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

18.03.2021 р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості на загальну суму 85440,26 грн.

Однак відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, заборгованість за поставлений газ не оплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору поставки здійснив лише часткову оплату товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 85440,26 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов укладеного договору позивачем було здійснено поставку природного газу відповідачу на суму 201030,90 грн у січні 2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2021 р.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, оплату поставленого позивачем газу не здійснив у повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 85440,26 грн, в той час як доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ відповідно до договору № 41FB407-356-20 від 24.02.2020 р. на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у січні 2021 року у розмірі 85440,26 грн заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що додаткові угоди № 1-7, 11 до договору, якими суттєво підвищено ціни на предмет договору без належного обґрунтування коливання ціни на природний газ є нікчемними, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 204 ЦК України в цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У разі не спростування презумції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 463/5896/14-ц.

Вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за природний газ, що поставлений у січні 2021 року, за ціною, яка визначена сторонами у додатковій угоді № 11 від 28.01.2021 р. шляхом внесення змін до п. 3.2 договору (викладення пункту договору в новій редакції), тому суд не приймає посилання відповідача на нікчемність додаткових угод № № 1-7, 11 до договору.

Разом з цим, правомірність укладення між сторонами додаткових угод була предметом перегляду у справі № 927/491/19.

Однак, як було встановлено колегією суддів вище, 18.06.2021 р. Верховним Судом було прийнято постанову у справі № 927/491/19, якою скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 р. у справі № 927/491/19 у частині визнання недійсними додаткових угод від 05.09.2018 р. № 2, від 17.09.2018 р. № 3, від 25.09.2018 р. № 4, від 16.10.2018 р. № 5 до договору на постачання природного газу від 02.08.2018 р. № 621(18)Б, укладених між Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської райдержадміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС" та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 1918,65 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2.1 договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи, що встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1918,65 грн пені підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою, її розмір є арифметично правильним.

Також, за неналежне виконання умов укладеного договору в частині розрахунків позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 2010,31 грн інфляційних втрат та 459,76 грн 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані позивачем 2010,31 грн інфляційних втрат та 459,76 грн 3% річних є арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2021 р. у справі № 920/365/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального закладу Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2021 р. у справі № 920/365/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальний заклад Сумської обласної ради-Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

В.В. Шапран