УХВАЛА

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/9447/21

За заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про забезпечення позову

у справі № 910/9447/21

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж»

про стягнення 105 926 588,46 грн

Суддя Удалова О.Г.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» (далі - ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», відповідач) про стягнення 105 926 588,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем його обов`язку повернути позивачу кошти авансу, який не було освоєно та було сплачено позивачем на користь відповідача на виконання умов укладених сторонами договорів № 3-146-02-17-00073 від 18.10.2017 на закупівлю робіт, № 3-146-04-18-00096 від 07.11.2018 на закупівлю додаткових будівельних робіт, № 3-146-04-19-00124 від 29.07.2019 на закупівлю додаткових будівельних робіт.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 105 926 588,46 грн, з яких: 70 424 923,62 грн - сума неповернутих авансів за договорами, 7 906 755,46 грн - пеня, 21 127 477,08 грн - штраф у розмірі 30% від обсягу неповерненої суми авансів, 4 596 048,71 грн - втрат від інфляції, 1 871 383,59 грн - 3% річних.

15.09.2021 до суду надійшла подана позивачем заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти відповідача, розміщені на його банківських рахунках, на суму 70 424 923,62 грн.

В обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що поточне керівництво відповідача не контролює та фактично не відповідає за діяльність відповідача. За таких обставин, на переконання позивача, є ризик безконтрольної втрати майна та інших активів відповідача внаслідок зловмисних дій попереднього власника та/або керівництва відповідача або інших невстановлених осіб. Позивач вказує, що це цілком очевидно унеможливить ефективний захист або поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та гарантією задоволення законних вимог позивача.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також роз`яснення Верховного Суду та Вищого господарського суду України, беручи до уваги обставини, наведені заявником в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено, наявність жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також не доведено співмірність та адекватність заявлених позивачем позовних вимог та обраного ним заходу забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом`в особі відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про забезпечення позову.

Ухвала підписана та набрала законної сили 20.09.2021. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова