ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 справа № 914/1349/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велтлінер», м.Київ,

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Львівської обласної ради, м.Львів,

про стягнення 43'250,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Толочко І.І.

Представники сторін:

від позивача: Михалевський Ю.Р.,

від відповідача: Піняжко Б.В.

від третьої особи: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу Акорд.

СУТЬ СПОРУ. На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велтлінер» до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» про стягнення 43'250,00 грн. витрат на виплату страхового відшкодування. У позовній заяві позивач також зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 8'000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок падіння штукатурки з будівлі відповідача (м.Львів, вул.Некрасова, 6) було пошкоджено автомобіль Mitsubishi (р.н.з. НОМЕР_1 ), який застрахований згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № КА049927 від 13.09.2018, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , за наслідком чого позивачем було виплачено страхове відшкодування, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на ст. ст.1166, 1191 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача, як балансоутримувача будівлі суму страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 травня 2021 року справу № 914/1349/21 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 7-денний строк на виправлення допущених недоліків. Після усунення позивачем допущених недоліків, ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.06.2021 позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання.

29.06.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№14823/21) з обгрунтуванням своєї правової позиції, просить суд проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребувати в позивача оригінали доказів щодо страхового випадку і відмовити у задоволенні позовних вимог. У поданому відзиві ЛОКЛ вказує на те, що позивачем при складенні страхового акта не було залучено лікарню для участі в огляді місця події, порушено умови п.9.1.1 розділу 9 договору та норми Правил дорожнього руху, адже при кваліфікації страхового випадку вказано ДТП. Відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів стосовно винуватця нанесеної шкоди та обґрунтованого розміру такої (вартість деталей завищена). Також відповідач зазначає, що згідно п.5 договору позивачем був застрахований автомобіль р.н. НОМЕР_2 , а у страховому акті страховий платіж відшкодовано за пошкодження а/м з р.н. НОМЕР_1 .

Ухвалою від 30.06.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 19.08.2021.

У судовому засіданні 19.08.2021 оголошено перерву до 02.09.2021, яка була продовжена до 09.09.2021, а згодом до 20.09.2021.

28.08.2021 позивач подав відповідь на відзив у якому повідомив, що Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області правомірно зроблений висновок про заподіяння шкоди в період з 14.08.2019-18.08.2019, оскільки точні дані про день і час пошкодження автомобіля не були відомі, факт пошкодження автомобіля був виявлений ОСОБА_1 18.08.2019, про що він негайно повідомив службу « 102». Екіпаж патрульної поліції прибув на місце події та відразу після виявлення факту заподіяння шкоди повідомили адміністрацію лікарні. Вказані обставини не впливають на обов`язок виплати страхового відшкодування та не звільняють лікарню від повернення витрат страховика. Описка в страховому акті при кваліфікації страхового випадку не може бути підставою для звільнення відповідача від матеріальної відповідальності. 26.09.2018 між страховиком та страхувальником укладено додаткову угоду №1 до договору №КА049927 від 13.09.2018, у відповідності до якої внесено зміни до п.4 договору та зазначено номерні знаки транспортного засобу « НОМЕР_1 ».

30.08.2021 Львівська обласна рада подала суду заяву про розгляд справи за відсутності учасника (вх.№19944/21). У вказаній заяві рада повідомила суд, що за результатами вивчення позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а також відзиву, погоджується з доводами та обґрунтуваннями відповідача щодо безпідставності та незаконності позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні.

01.09.2021 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх..№20134/21). Зазначає, що позивачем проведено відшкодування на підставі нанесеної шкоди внаслідок ДТП, якої не було, що підтверджується поясненням страхувальника та листом поліції про відсутність ДТП з участю страхувальника. Працівниками поліції протокол місця події не складався, де б мали бути зазначені учасники слідчих дій; про дану подію адміністрація відповідача 18.08.2019 не повідомлялася і дізналася про це лише після отримання 15.04.2020 претензії від позивача. Лікарні не зрозуміло чому позов заявлено до неї, адже у страховому акті зазначено, що подія виникла з вини Житлово-комунального підприємства м.Львова. Звіт ФД-0000257 від 16.09.2019 двічі містить посилання на свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 25.09.2019, що дає підстави для сумнівів законності такого документа.

06.09.2021 відповідач подав доповнення до заперечення на відповідь на відзив (вх.№20434/21). До заявленого доповнення долучено копії наказів №80 від 19.03.2013, №52 від 20.02.021 та «Договірних зобов`язань щодо дотримання пропускного режиму при в`їзді та знаходженні автотранспорту на території ЛОКЛ» від 20.03.2013.

09.09.2021 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи виписного епікризу Луціва І.М., цифрового носія з відеозаписом місця події та фото частини будівлі ЛОКЛ.

17.09.2021 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи цифрового носія з фотографіями та відеозаписом, а також паперові роздруківки електронних доказів.

20.09.2021 представник позивача подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (вх.№21933/21).

У судовому засіданні 20.09.2021 позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченні.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. 2 та ч.8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні 20.09.2021 суд дослідив електронні докази та фотографії будівлі ЛОКЛ. При відтворенні відео та фотографій відповідач постійно наголошував, що при даному розміщенні автомобіля щодо навколишніх предметів (карнизів будівлі, вікна, водостічної труби, бордюру, туї та ін.) не могли утворитися такі пошкодження автомобіля від можливого падіння штукатурки з тих місць, де показував представник позивача. Фото, які долучені позивачем до позовної заяви як матеріали ЄО, насправді не були виготовлені і підготовлені поліцією, а є скріншотом відеозапису місця події, виготовленого потерпілим ОСОБА_1 , що можна побачити зараз при відтворенні відео та фото, а протокол огляду та схема місця події, які повинні були бути складені працівниками поліції, якщо б такі виїжджали на місце події, у матеріалах справи відсутні. Довідки Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області складені зі слів потерпілого.

У судовому засіданні 20.09.2021, відповідно до приписів ч. 1 ст.240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

13.09.2018 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Велтлінер» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № КА049927.

Об`єктом страхування за договором є транспортний засіб Mitsubishi Outlander, №шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У пункті 8, п.13.1.2.3 та п.15.10 договору погоджено умови і порядок відшкодування у разі пошкоджень ТЗ (крім випадків угону/викрадення, знищення або втрати).

Згідно п.8.3: ДТП, стихійні лиха, ПДТО та викрадення.

Відповідно до п. 9 договору сторонами визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а саме: дорожньо-транспортна пригода, в тому числі зіткнення з тваринами, влучення каміння під час руху, падіння (провал) ТЗ під дорожнє покриття внаслідок вимивання грунту (надалі ДТП); стихійні лиха, природні явища, пожежа, вибух або самозаймання, падіння дерев, інших предметів, напад тварин (надалі стихійні лиха); протиправні дії третіх осіб (крім випадку, зазначеного в п.9.1.4 договору) (надалі - ПДТО); незаконне заволодіння транспортним засобом (надалі угон/викрадення). Страховий випадок подія, передбачена договором, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу). Страховими випадками є пошкодження, знищення (загибель) або втрата застрахованого транспортного засобу вцілому, або окремих його деталей та частин, внаслідок настання застрахованих ризиків (позначених відміткою «так» в п.8.3 договору) під час дії договору, і за умови, що ці події не підпадають під виключення або обмеження страхування за договором. Ліміти витрат відшкодувань визначено у п.8.1.1 та п. 9.3.1 договору.

Згідно п. 12.1.3 договору страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку, після подання страхувальником всіх належним чином оформлених документів, здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк. Окрім того, договором передбачено, що страхувальник має право перевіряти інформацію, яку повідомив страхувальник, а також виконання страхувальником своїх обов`язків та інших умов договору, самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, замовляти проведення належних експертиз та досліджень по з`ясуванню обставин події та визначенню розміру збитків, надсилати запити у відповідні установи і отримувати додаткові документи, необхідні для з`ясування обставин страхового випадку та здійснення виплати страхового відшкодування (п.12.2.1, 12.2.3 та 12.2.4). У той же час страхувальник зобов`язався, зокрема, не залишати автомобіль без нагляду та зберігати автомобіль під цілодобовою охороною осіб/підприємств, які несуть майнову відповідальність за збереження ТЗ, та на вимогу страховика підтвердити факт зберігання відповідним документом.

Причини відмови у виплаті страхового відшкодування наведено у п.16 договору.

Строк дії договору 16.09.2018 по 15.09.2019.

26.09.2018 між страховиком та страхувальником укладено додаткову угоду №1 до договору №КА049927 від 13.09.2018, у відповідності до якої внесено зміни до п.4 договору та зазначено номерні знаки транспортного засобу « НОМЕР_1 ».

За твердженням позивача, у період з 14.08.2019 по 18.08.2019 (уночі) внаслідок падіння штукатурки з будівлі ЛОКЛ (м.Львів, вул.Некрасова) було пошкоджено автомобіль Mitsubishi Outlander (р.н.з. НОМЕР_1 ).

18.08.2019 страхувальник ОСОБА_1 звернувся до Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з заявою по факту пошкодження (розбите заднє скло і тріснутий спойлер) автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на території ЛОКЛ, за адресою: м.Львів, вул.Некрасова.

19.08.2019 страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку за договором страхування транспортного засобу, якою повідомив страхову компанію про настання 18.08.2019 страхової події, що відбулась внаслідок падіння брили з даху будинку за адресою: м.Львів, вул. Некрасова.

У довідці поліції №14823/39-19 від 30.08.2019, виданій ОСОБА_1 , зазначено, що він ( ОСОБА_1 ) 18.08.2019 звертався в Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою по факту пошкодження його автомобіля марки Mitsubishi Outlander (р.н.з. НОМЕР_1 ) вночі у період з 14.08.2019 по 18.08.2019 по вул.Некрасова, 6 у м.Львові, який був припаркований біля входу до діагностично-терапевтичного відділення, і пошкодження могло настати внаслідок можливого падіння штукатурки з будівлі (а.с.17).

У довідці про результати перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1 (ЄО №14823 від 18.08.2019) зазначено, що поліцією вжито заходи: видано відповідну довідку для пред`явлення по місцю вимоги. Юридична кваліфікація: відсутні ознаки кримінального правопорушення та присутні ознаки адміністративного правопорушення. Результати: перевірку по даному факту припинено, надано письмову відповідь заявнику, матеріали здати в архів Личаківського ВП. (а.с.40).

Позивачем складено страховий акт №148/19-КАСКО від 20.09.2019. Вказаним страховим актом визнано пошкодження транспортного засобу Mitsubishi Outlander (р.н.з. НОМЕР_1 ) НОМЕР_3 страховим випадком за ризиком «ДТП», винуватець події житлово-комунальне підприємство м.Львів. На підставі звіту №ФД-0000257 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 16.09.2019 і товарних чеків ФОП Бегей О.І. від 28.09.2019 та ФОП Коваль М.Д. від 30.09.2019 на запасні частини прийнято рішення про нарахування та виплату страхового відшкодування у розмірі 43'250,00 грн.

На підставі зазначеного страхового акта позивачем здійснено виплати страхового відшкодування у сумі 43'250,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями №1797 та №1798 від 20.09.2019 на загальну суму 43'250,00 грн.

18.04.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію від 15.04.2020 з вимогою про відшкодування шкоди у порядку суброгації, однак така залишена відповідачем без задоволення.

Листом №1103/с від 22.04.2020 ЛОКЛ повідомила позивача, що наказами №52 від 20.02.2013 та №80 від 19.03.2015 визначено заходи упорядкування руху та перебування автотранспорту на території лікарні, договірні зобов`язання між адміністрацією та автовласником відсутні. В`їзд та паркування автомобіля Mitsubishi Outlander (р.н.з. НОМЕР_1 ) на території лікарні у період 14-18.08.2019 було незаконним, з порушенням вимог вказаних наказів та договірних зобов`язань. Про факт пошкодження автотранспорту, які перебували на території лікарні за перепустками, у даний період не зафіксовано. У листі зазначено, що згідно наказу №52 визначено місця для паркування та вказано, що лікарня не несе відповідальність за технічний стан, цілісність і збереження автомобілів. На ділянці №3, де відбулась подія, дозволено паркування згідно перепусток тільки вздовж металевої огорожі біля надбудови, тому пошкодження автомобіля уламком фасаду будови виключена.

04.12.2020 Управління майном спільної власності ЛОР повідомило позивача, що нерухоме майно за адресою вул.Некрасова, 6 належить до спільної власності територіальних громад Л/о, перебуває на балансі КНП ЛОР «ЛОКЛ» та знаходиться за адресою вул.Некрасова, 4 у м.Львів.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст.352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст.980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно з ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, у відповідності до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як зазначає позивач, у період з 14.08.2019 по 18.08.2019 настав страховий випадок. Позивачем на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №КА049927 від 13.09.2018 виплачено страхове відшкодування на користь ФОП та СТО на загальну суму 43'250,00 грн., підстава нанесення шкоди внаслідок ДТП.

Суд вважає обгрунтованими твердженням відповідача про те, що вказана у страховому акті кваліфікація події страхового випадку за страховим ризиком «ДТП» є неправильною, адже на момент імовірної події автомобіль був припаркований (не перебував у русі), у ньому не знаходилися водій і пасажири, відсутня участь іншого транспортного засобу у події.

У матеріалах справи міститься довідка №14823/39-19 від 30.08.2019 та матеріали Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області по факту звернення ОСОБА_1 про пошкодження автомобіля по вул.Некрасова, 6 у м.Львові (а.с.17, 40).

Суд не погоджується із твердженням позивача, що поліцією встановлено факт пошкодження автомобіля внаслідок падіння штукатурки, адже у даних документах цього не вказано. Так, у довідці №14823/39-19 від 30.08.2019 Личаківського ВП (а.с.17) сказано: «Видана гр. ОСОБА_1 … про те, що він 18.08.2019 звертався в Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою ЄО №14823 від 18.08.2019 по факту пошкодження його автомобіля…, який був припаркований на території ЛОКЛ, … пошкодження автомобіля…могло настати внаслідок можливого падіння штукатурки…». А у довідці Личаківського ВП про результат перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1 (а.с.40) вказано, що: «…у своєму письмовому поясненні гр. ОСОБА_1 зазначив, що …підійшовши до свого автомобіля виявив його пошкодження… Дані пошкодження утворилися через обвал штукатурки одного з корпусу лікарні…». Тому твердження позивача про те, що поліція встановила факт падіння штукатурки з будівлі лікарні на автомобіль суперечать таким матеріалам, адже у матеріалах відображена позиція, викладена заявником, а не факти, встановлені поліцією.

Щодо відео зйомки пошкодженого автомобіля та фотографій будівлі, з якої, за твердженням позивача, впала штукатурка на транспортний засіб. Самі фотографії зроблені не у день ймовірної події, а значно пізніше, що визнав представник позивача у судовому засіданні, повідомивши, що десь приблизно у вересні. На відеозйомці видно тільки те, що автомобіль знаходиться біля будівлі і у нього пошкоджене заднє скло, у багажнику знаходиться частина штукатурки. Однак, позивач не надав доказів того, що потерпілим викликалися представники лікарні для фіксування даної події. Позивач стверджував, що працівники поліції виїжджали на місце події, але будь-які докази на підтвердження такого твердження відсутні. Також у довідці поліції про результати перевірки (а.с.40) нічого не сказано, що працівники поліції виїжджали на місце, проводили його огляд, фотографували, складали схему тощо. Також суд відзначає, що фото зроблено пізніше, і на ньому дійсно є пошкодження фасаду, але значно далі від місця, де начебто був припаркований автомобіль. Натомість на відео не видно пошкодження фасаду. Відтак, це не виключає, що на момент відео зйомки фасад міг бути не пошкоджений, а пошкодження утворилися згодом. Тому позивач не довів дану обставину.

Під час розгляду справи встановлено, що заїзд на територію лікарні здійснювався за спеціальним порядком потрібна була наявність перепустки, яка видавалася чітко визначеним переліком осіб, а такої Луців І.М. не мав. Крім того, згідно Наказу №52 від 20.02.2013 паркування автомобілів, в`їзд яких дозволено на територію лікарні, повинно було відбуватися у чітко визначених місцях згідно плану паркування (п.2 наказу). Те місцезнаходження автомобіля біля входу у будівлю, яке вказує позивач у позовній заяві, та яке відображено на фото і відео фіксації, серед визначених та дозволених для паркування місцях, відсутнє. Тому перебування автомобіля Мітсубісі на території лікарні, і, зокрема, біля входу у будівлю, було не законне.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Доведення факту заподіяння збитків, розмір зазначених збитків, протиправність діяння відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та заподіяними збитками покладено на зацікавлену особу.

За таких обставин, коли чітко не встановлено факт падіння частини фасаду будівлі лікарні на автомобіль, дати такої дії, відсутності доказів, які б підтверджували факт правомірності заїзду і перебування застрахованого автомобіля на території лікарні, а також паркування транспортного засобу у недозволеному місці не можна однозначно стверджувати ні про наявність події, ні про протиправність діянь відповідача, ні про наявність причинового зв`язку між діянням та шкодою.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжними дорученнями № 3097 від 13.04.2021 на суму 2'270,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2021.

Суддя Б.І. Яворський