ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3528/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Вечірко І.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 (повний текст складено та підписано 03.06.2021 суддя Панна С.П.) у справі №904/3528/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Войтюк Олександра Вячеславовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", 49042, м.Дніпро, Аеропорт цивільної авіації,

про відшкодування збитків в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Фізична особа-підприємець Войтюк Олександр Вячеславович звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", 49042, м.Дніпро, Аеропорт цивільної авіації, про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 18 768,00грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі №904/3528/21 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на користь Фізичної особи-підприємця Войтюк Олександра Вячеславовича збитки в порядку регресу у розмірі 18 768,00грн., судовий збір у розмірі 2 270,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 491,00грн.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- Договором про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 визначено конкретний обсяг прав, які передані (права грошової вимоги Первісного кредитора до Боржників), погоджено перелік Боржників (Реєстр прав вимог, що наведений у Додатку №1).

Сторони за Договором про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 погодили істотні умови для договорів такого виду - обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора. В той же час, Договір про! відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 не містить ніякої ідентифікаційної вимоги до ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», а відтак даний Договір не може породжувати юридичних наслідків для ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», в результаті чого, відсутні і будь-які правові підстави щодо вимоги Позивачем від Відповідача щодо виконання останнім цього Договору. Отже, відповідно до положень укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП Войтюк О.В. Договору про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК» не є Боржником.

- обгрунтування позивачем у даній справі своїх позовних вимог невиконанням з боку ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК» його вимог, що випливають з Договору відступлення права вимоги № 20/02/2021 від 22.02.2021, спростовується положеннями самого Договору, до якого не включено жодного положення щодо вимог Первісного кредитора до Відповідача.

- Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, чому Повідомлення про відступлення права вимоги від 25.02.2021 № 04024-02 адресоване ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», хто є належною особою, що повинна бути письмово повідомлена про заміну кредитора у зобов`язанні, та взагалі щодо обсягу прав, що були відступлені. А відтак, вимогу Позивача до Відповідача не можна вважати дійсною, оскільки вона не підтверджена належним чином, а є абстрактною та визначеною лише самим Відповідачем.

- Позивачем розрахована сума позову, виходячи з суми відновлюваного ремонту без урахуванням фізичного зносу на запчастини у розмірі 51 966,00 грн.

Станом на 2018 рік автомобіль гр. ОСОБА_1 «Mercedes-Benz» мав строк експлуатації набагато більший за 7 років - 2004 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Позивачем не було доведено, що для відновлення автомобіля «Mercedes-Benz», було проведено відновлювальний ремонт з використанням нових деталей, вузлів, комплектуючих частини, тому розрахунок різниці між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням мав проводитись, виходячи з суми матеріального збитку з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

У запереченнях на відзив скаржник вказує, що:

- твердження Позивача у даній справі про невиконанням з боку ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК» його вимог, що випливають з Договору відступлення права вимоги № 20/02/2021 від 22.02.2021, спростовується положеннями самого Договору про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021, до якого не включено жодного положення щодо вимог Первісного кредитора до Відповідача.

- заявлена сума витрат на правову (правничу) допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" зазначає наступне:

- згідно умов Договору відступлення права вимоги №20/02/2021 від 22.02.2021 року відбулося відступлення права вимоги на різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою саме до особи, що завдала збитків а саме до гр. ОСОБА_2 .

- на момент укладення договору відступлення №20/02/2021 від 22.02.2021 року первинному кредитору не було відомо про наявність трудових правовідносин між гр. ОСОБА_2 та ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», а тому ним і не було зазначено в договорі інформацію щодо відступлення права вимоги до ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК».

- посилання Апелянта на те, що Позивач підчас визначення розміру страхового відшкодування мав застосовувати Методику товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів, затвепрджених Наказом Міністерчства юстицій України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/209, не заслуговують на увагу оскільки Договір добровільного страхування наземного транспорту №3823625 від 14.08.2017 року не встановлює такого обовязку, у відповідності до умов зазначеного договору розмір завданого збитку визначається на підставі рахунку СТО, обраної страховиком. Такий обовязок не встановлений і згідно ЗУ "Про страхування", що регулює дану сферу правовідносин.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі №904/3528/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

12.07.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 16.07.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_1 (надалі - Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3823625 від 14.08.2017 року (надалі - Договір) предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням розпорядженням транспортним засобом "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 .

12.04.2018 року о 10 год. 30 хв. на вул. Шмідта в районі будинку №3 в м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів автобуса «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 та автомобіля "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспорт "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2018р. по справі № 201/4481/18.

Згідно Постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2018р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 квітня 2018 року о 10 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 , рухався в районі будинку № 3 по вул.Шмідта в м.Дніпрі, де, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїла правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з ст. 124 КпАП України. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна потерпілому матеріальна шкода.

Згідно рахунків № 043 від 24.04.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 склала 51 966,00 грн.

За заявою потерпілої особи ОСОБА_3 та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту 04024-02 від 04.05.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 51 966,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9891 від 04.05.2018 року.

Факт ДТП 12.04.2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст.27 Закону України «Про страхування» (надали - ЗУ «Про страхування») та ст.993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 51 966, 00 грн.

Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування (04.05.2018р.), що підтверджується платіжними дорученнями.

Відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 51 966,00грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 19 липня 2019 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування на суму 51 966,00грн.

Відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного засобу «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 була забезпечена договором (ГО) обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів АС/5922095 на момент ДТП в ТДВ «СК «Кредо»

ТДВ «СК «Кредо» здійснили виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей і франшизи, а саме в розмірі - 33 198,00грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 18 768,00грн.

22.02.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою підприємцем Войтюк Олександром Вячеславовичем (далі - ФОП Войтюк О.В., Новий кредитор) укладено Договір №22/02/2021 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимог відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування №3-04 від 14.08.2017 року.

25.02.2021р. на адресу відповідача було направлено повідомлення №04024-02 про відступлення права вимоги, в якому було зазначено, що ПАТ "СК "ВУСО" (первісний кредитор) повідомляє про відступлення своїх прав вимоги відшкодування у порядку регресу, збитків завданих за договором добровільного страхування №3-04 від 14.08.2017р. СПД - ФОП Войтюк Олександру Вячеславовичу (новий кредитор) на підставі Договору №22/02/2021 про відступлення права вимоги від 22.02.2021р. Внаслідок відступлення новий кредитор - ФОП Войтюк Олександру Вячеславовичу є єдиним власником прав вимоги відшкодування у порядку регресу, збитків завданих потерпілому за Договором №22/02/2021 про відступлення права вимоги з 22.02.2021р.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

14.08.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_1 (надалі - Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3823625 від (надалі Договір № 3823625) предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням розпорядженням транспортним засобом "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 17-18).

Відповідно до довідки №406261, 12.04.2018 року о 10 год. 30 хв. на вул. Шмідта в районі будинку №3 в м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів автобуса «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 та автомобіля "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспорт "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2018р. по справі № 201/4481/18

Власником транспортного засобу автобуса «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 зазначено ТОВ МА(а.с. 20-24).

Відповідно до акту виїзду на місце події від 12.04.2018р. власником транспортного засобу автобуса «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 зазначено (мовою оригіналу) «ООО «Международный аеропорт «Днепропетровск»» (а.с. 30).

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частин 1,4, пунктів 4-6 частини 3 статті 165 Господарського процесуального кодексу України:

1. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

3. Відзив повинен містити:

4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;

5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання;

4. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відзив ТОВ «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ»» не містить заперечень відповідача щодо належності йому транспортного засобу автобуса «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 і перебування у трудових відносинах із ним ОСОБА_2 на час настання (10 годин 30 хвилин 12.04.2018р.) дорожньо транспортної пригоди.

Відповідно до частин 1, 3,4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України:

1. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, до ОСОБА_2 перебував з ТОВ "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" у трудових відносинах та виконував службові обов`язки на службовому авто.

Згідно Постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2018р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 квітня 2018 року о 10 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 , рухався в районі будинку № 3 по вул.Шмідта в м.Дніпрі, де, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїла правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з ст. 124 КпАП України. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна потерпілому матеріальна шкода.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст.512 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 Цивільного кодексу України).

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.05.2018 по справі № 910/14685/17.

Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо та завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 6-229цс14 та від 21.09.2016 у справі № 6-933цс16.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягення з відповідача 18 768,00 грн збитків, право вимоги на стягення яких, згідно позиції позивача, перейшло до нього у відповідності до умов Договору № 22/02/2021 про відступлення права вимоги, який укладено 22.02.2021 троку між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою підприємцем Войтюк Олександром Вячеславовичем (далі - ФОП Войтюк О.В., Новий кредитор).

22.02.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою підприємцем Войтюк Олександром Вячеславовичем (далі - ФОП Войтюк О.В., Новий кредитор) укладено Договір № 22/02/2021 про відступлення права вимоги (далі - Договір).

У відповідності -до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступдення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені ним Договором (пункт 2.1).

Загальний розмір Заборгованостей Боржників, Права вимога до яких відступається згідно цього Договору, складає: 786 711 гривень 75 коп. (сімсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень 75 копійок), згідно Реєстру прав вимог, який складається Сторонами в паперовому та електронному вигляді (на СD/накопичувачі у форматі xls) за формою, що наведена у Додатку І до цього Договору. Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за Договорами страхування) підписується Сторонами/ уповноваженими представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною цього Договору, Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за Договорами страхування) передається Первісним кредитором Новому кредитору і повинен повністю відповідати Реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за Договорами страхування, підписаному Сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, шо наведена у Реєстрі прав вимог на паперовому носії та Реестру прав вимог на електродному носії перевагу має інформація Реєстру прав вимог на паперовому носії (з.с. 12).

Розділом «І. Визначення термінів» сторони погодили в цьому Договорі(п.1.1) нйжченаведені терміни мають наступне знамення:

1.1.1. Боржники-особи, які винні/відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких Первісний кредитор визнав завданні матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальників або третіх осіб по укладеним договорам добровільного страхування кредитів, договорам добровільного страхування наземного транспортного засобу та договорам обов`язкового- страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі договори ОСЦПВ), перелік яких зазначено в Реєстрі прав вимог, що наведений у Додатку №1 до цього Договору .

1.1.2. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодуваннстрахувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

1.1.3. Договори страхування - договори добровільного страхуванню, кредитів, договори добровільного страхування наземного транспортного засобу та договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договори ОСЦПВ), які укладені між Первісним кредитором та фізичними або юридичними особами (страхувальниками) в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України та якимизабезпечуються майнові інтереси страхувальників або третіх осіб.

1.1.4. Документація - оригінали або засвідчені належним чином копії документів, що стосуються Заборгованості окремого Боржника, які підтверджують розмір зобов`язання (заборгованості), дійсність та наявність права грошових вимог Первісного кредитора до Боржника, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до Боржника.

1.1.5. Заборгованість - невиконані Боржником грошові зобов`язання перед Первісним кредитором, які виникли: в порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема але не виключно, у зв`язку з настанням страхових випадків, які пов`язанні із завданням матеріальних збитків, під час яких, було заподіяно збиток страхувальникам Первісного кредитора або третім особам та внаслідок чого. Первісним; кредитором були здійсненні страхові виплати/страхові відшкодування по укладеним Договорам страхування за якими, відповідно до чинного законодавства Первісний кредитор набув права вимоги до заподіююча/ів збитку.

1.1.6. Права вимоги - права грошової вимоги Первісного кредитора до Боржників, які виникли в наслідок заподіяння збитків страхувальникам Первісного кредитора, які уклали Договір страхування із Первісним кредитором, або третім особам- (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань).

В постанові Верховного Суду від 16.10.2018р. у справі № 914/2567/17 викладено наступну правову позицію:

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 зі справи № 752/8842/14-ц).

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017 зі справи № 752/8842/14-ц виклали наступну правову позицію:

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Скаржником не оспорюється погодження сторонами Договору про відступлення права вимоги від 22.02.2021р. № 22/02/2021 істатних умов для договорів такого виду обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора.

Пунктом 2 переліку Додатку №1 до Договору рахується Договір № 3-04; номер реєстрової справи 29511; Страхувальник ОСОБА_1 ; Боржник ОСОБА_4 сума відшкодування 541 966,00 грн; залишок боргу 18 768,00 грн (а.с. 15).

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині того, що Договір про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 не містить ніякої ідентифікаційної вимоги до ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», а відтак даний Договір не може породжувати заслідків для ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК», в результаті чого, відсутні і правові підстави щодо вимоги Позивачем від Відповідача щодо виконання нього Договору. Отже, відповідно до положень укладеного між ПрАТ «СК (Первісний кредитор) та ФОП Войтюк О.В. Договору про відступлення права вимоги від 22.02.2021 №22/02/2021 ТОВ «МА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК» не є боржником відхиляються колегією суддів як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі № 752/8842/14-ц визнаються колегією суддів такими, що носять характер вибіркового цитування змісту постанови без врахування загальної правової позиції, є за своїм характером логічною помилкою придушення доказів або помилковості неповних доказів і відхиляються як логічна помилка.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції безпідставно невраховано, що Позивач вважаючи ТОВ «МА «Дніпропетровськ»» боржником був зобов`язаний в силу вимог статті 517 ЦК Укранаїни надати суду докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відхиляються як такі, що спростовуються вищенаведеними висновками і є своєю природою неформальною логічною хибою «Petitio Principii», оскільки по суті повторюють твердження скаржника щодо недоведеності матеріалами справи висновку суду першої інстанції про те, що Відповідач є боржником.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивачем у відповідності до вимог ст. 74 ГПК України не було доведено, що для відновлення автомобіля «Мегсесіез-Вепг», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2004 року випуску було проведено відновлювальний ремонт з використанням нових деталей, вузлів, комплектуючих частини, тому розрахунок різниці між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням мав проводитись, виходячи з суми матеріального збитку з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу відхиляються колегією суддів у відповідності до положень частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність у відзиві на позовну заяву відповідних заперечень.

Згідно рахунку № 043 від 24.04.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_3 склала 51 966,00 грн.

Відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 51 966,00грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 19 липня 2019 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування на суму 51 966,00грн.

Відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного засобу «Богдан» д.н.з НОМЕР_4 була забезпечена договором (ГО) обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів АС/5922095 на момент ДТП в ТДВ «СК «Кредо»

ТДВ «СК «Кредо» здійснили виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей і франшизи, а саме в розмірі - 33 198,00грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 18 768,00грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права, в зв`язку із чии, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі зі стягненням з відповідача заборгованості у розмірі 18 768,00грн.

Відповідно, рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтоваим , підстави для його скасування відсутні, в зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. (а.с. 175) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі №904/3528/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі №904/3528/21 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 3 405,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" (49042, м. Дніпро, Аеропорт цивільної авіації, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч.2 п.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.О. Вечірко