ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/177/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судового засіданні Аганін В.Ю.

розглянувши заяву від 01.09.2021р. вх. № ГСОО 2-1113/21 Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/177/21

За позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 12; )

До відповідача: Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство (67103, Одеська обл., Великомихайлівський район, с. Новопетрівка, вул. Центральна (Леніна); )

про стягнення шкоди у розмірі 1293304,72 грн.

За участю:

від прокуратури - Лянна О.А., посвідчення

від позивача - Тутейко А.В., самопредставництво

від відповідача - Воронюк М.О., адвокат

Встановив: Рішенням господарського суду Одеської області від 17.05.2021р. позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство 1293304,72 грн. шкоди, заподіяної державі Україна. Стягнуто з Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 19399,57 грн.

У зв`язку з набранням рішення суду законної сили, 15.06.2021р. господарським судом Одеської області були видані накази про примусове виконання рішення суду від 17.05.2021р. у справі №916/177/21.

01.09.2021р. до господарського суду Одеської області від Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/177/21.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2021р. прийнято заяву Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство від 01.09.2021р. вх. №ГСОО 2-1113/21 про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/177/21 до розгляду та призначено розгляд заяви на "16" вересня 2021 р. о 10:20. Повідомлено учасників справи про розгляд заяви 16.09.2021р. о 10:20.

За поясненнями прокурора він заперечує проти задоволення поданої заяви.

Позивачем, відповідно до наданих усних пояснень, було зазначено суду, що він категорично заперечує проти поданої заяви, оскільки вона є необґрунтованою та такою, що не підтверджена відповідними доказами.

Відповідачем було підтримано заяву в повному обсязі.

В обґрунтування поданої заяви Державним підприємством „Великомихайлівське лісове господарство було зазначено суду, що станом на сьогоднішній день не має об`єктивної можливості одразу єдиним платежем сплатити в повному обсязі суму боргу на рахунок держави, визначену рішенням суду.

За поясненнями заявника, відповідна обставина випливає із того, що відповідач є державним підприємством, тобто фактично фінансується державою. Однак, внаслідок дуже низького рівня фінансування Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство, у останнього ледве вистачає коштів на оплату праці робітникам підприємства, однак, як було зазначено суду, відповідач розуміє та усвідомлює свій обов`язок по необхідності виконання рішення суду, та всіма силами намагатиметься виконати його, не вдаючись до засобів примусового виконання.

Також було зауважено суду, що в цілому, розстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік буде цілком збалансованим між інтересами позивача та відповідача, адже відповідачу це надасть можливість добровільно виконати рішення суду без звернення до реалізації його майна, а відповідач не зазнає жодних збитків та врешті його вимоги будуть задоволені відповідачем в добровільному порядку.

За твердженнями відповідача у випадку одноразового стягнення з Державного підприємства „Великомихайлівське лісове господарство всієї суми збитків за рішенням господарського суду по даній справі, зазначені обставини можуть призвести до неплатоспроможності підприємства, неможливості виплати заробітної плати працівникам, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів. За таких обставин, виникне загроза в зупиненні діяльності підприємства, що, як наслідок призведе до кризової ситуації у лісогосподарській сфері південного регіону.

Крім того, як було вказано відповідачем, на балансі підприємства хоч і існує майно, однак, у разі примусового виконання рішення суду шляхом реалізації майна підприємства, діяльність останнього фактично буде зупинено, адже майно, яке є на балансі підприємства, та яке може бути реалізовано в ході виконання рішення суду, слугує для відповідача майже єдиним засобом контролю за ввіреною підприємству територією лісових угідь.

Враховуючи вищенаведені обставини, з метою недопущення погіршення становища в природоохоронній сфері, недопущення доведення підприємства до неплатоспроможності, а також з метою забезпечення збалансованості прав та інтересів позивача та відповідача, керуючись ст. 331 ГПК України, відповідач просить суд затвердити наступний графік погашення боргу: до 30.09.2021 - 107775,40 грн.; до 30.10.2021 -107775,40 грн.; до 30.11.2021 - 107775,40 грн.; до 30.12.2021 - 107775.40 грн.; до 30.01.2022 - 107775. 40 грн.; до 30.02.2022 - 107775,40 грн.; до 30.03.2022 - 107775,40 грн.; до 30.04.2022 - 107775,40грн; до 30.05.2022 - 107775,40 грн.; до 30.06.2022 - 107775,40 грн.; до 30.07.2022 - 107775,32 грн. до 30.08.2022 - 107775,32 грн.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання судового рішення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Поряд з цим, господарським процесуальним законодавством передбачено механізм розстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Розстрочення це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Так, розстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі "Трихліб проти України", заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 р. суд повторює, що пункт І статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

В рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п.1 ст.6 Конвенції та ст. 1Протоколу №1 їх практичного змісту.

Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу №1 були порушені. ("Анацький проти України" N 10558/03, пп.22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок тривалого невиконання рішення суду, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст.124 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Конвенції, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення; при цьому, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

А доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання розстрочки виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на розстрочку виконання рішення суду відповідачем не отримано., як і не надано належних доказів неможливості виконати рішення суду, наразі.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання розстрочки виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, які заявник повинен довести суду відповідно до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд доходить висновку, що наведені відповідачем обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, оскільки заявником взагалі не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість виконання рішення суду, щодо розстрочення якого було подано відповідну заяву.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане у встановленому законом порядку, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви відповідача.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному підприємству „Великомихайлівське лісове господарство у задоволенні заяви від 01.09.2021р. вх. № ГСОО 2-1113/21 про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/177/21

Повний текст ухвали складено та підписано 16 вересня 2021р.

Ухвала набрала законної сили 16 вересня 2021 року та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Т.Г. Д`яченко