ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Справа № 924/1418/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Савченко Г.І. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Оніщук Є.О.,

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 27.04.2021 суддею Кочергіною В.О. у м. Хмельницький (повний текст рішення складено 07.05.2021) у справі № 924/1418/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн"

до Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор"

про стягнення 2400059, 52 грн., з яких 1888677 грн. основного боргу, 168587, 64 грн. відсотків за користування грошовими коштами, 342794, 88 грн. інфляційних втрат.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Торгагро Сольюшнш" звернулось до Господарського суду Хмельницької області із позовом до ПП "Шепетівський цукровий завод" про стягнення з останнього 2400059, 52 грн., з яких 1888677 грн. основного боргу, 168587, 64 грн. відсотків за користування грошовими коштами, 342794, 88 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позов товариство вказало про те, що у відповідача, як поручителя за договором поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017, внаслідок неналежного виконання боржником умов цього договору існує заборгованість по оплаті за отриманий товар у сумі 1888677 грн. Крім цього, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 168587, 64 грн. відсотків за користування грошовими коштами та 342794, 88 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою місцевого господарського суду від 01.03.2021, серед іншого, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТзОВ "Торговий дім "Шепетівський цукор".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.04.2021 у задоволенні позовних вимог ТзОВ "Торгагро Сольюшн" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив останнє скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 2401611, 86 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванн. оскільки воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені у рішенні не відповідають встановленим обставинам справи. Зокрема вказує, що надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, суд мав врахувати, що сторонами погоджено усі умови поруки та основного зобов`язання, підтвердження реальності правовідносин іншими доказами. Не оцінив суд першої інстанції також і попередню поведінку відповідача, який достеменно знаючи суть зобов`язання та факт реальної поставки товару, наразі займає позицію, яка протилежна його попередній поведінці та базується суто на небажанні відповідача виконати взяті на себе зобов`язання. Таким чином судом першої інстанції грубо порушено норми матеріального права в частині незастосування норм, що регулюють відносини забезпечення виконання зобов`язання та не враховано усі докази у їх сукупності, що призвело до помилкових висновків. Судом першої інстанції не враховано, що факт укладення договору та поставки продукції підтверджено також цілим масивом інших доказів, у тому числі і первинними бухгалтерськими документами. Крім того зазначає, що суд першої інстанції повинен був дослідити фактичну поведінку сторін у рамках договору, а використання помилок договору якоюсь із сторін, та посилання на них, розцінювати як суперечливу поведінку, адже однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Суд мав би оцінити той факт, що відповідач сам підписав договір поруки, з його змісту чітко ідентифікується реквізити основного зобов`язання (п. 1.1 договору), характер основного зобов`язання та розмір відповідальності поручителя (п. 2.2 та 2.3 договору), а тому судом помилково поставлено під сумнів спірний договір поруки та не враховано суперечливу позицію відповідача. Також належним чином не оцінено факт відображення ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" у податковій декларації з податку на додану вартість податкового кредиту від операції з постачання пального на суму 1888677,00 грн. разом з іншими доказами і первинними бухгалтерськими документами.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Торгагро Сольюшн" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.04.2021 у справі №924/1418/20; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. При цьому відмічає, що судом першої інстанції належним чином досліджено докази у справі та надано вірну оцінку обставинам спору. Зокрема встановлено, що оригінал договору поставки відсутній та належних і допустимих доказів на підтвердження поставки товару і , відповідно, наявності зобов`язання з його оплати не надано. Таким чином відсутні підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив суд останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Від скаржника на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого останній просив здійснити розгляд справи за відсутності його представника.

Третя особа явку свого представника не забезпечила, про час та дату розгляду справи була належним чином повідомлена судом.

Частиною 1 статті 202 ГПК України, передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що усі учасники провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та явка представників обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши представника відповідача, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського судів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що між позивачем (постачальник) та ТзОВ "Торговий дім "Шепетівський цукор" (покупець) укладено договір поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017, згідно п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити у зумовлені цим договором строки паливо-мастильні матеріали (товар), а покупець прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах вказаних в цьому Договорі. Постачальник за цим Договором забезпечує оптове постачання пального протягом дії цього Договору із оформленням Акту прийому-передачі, видаткової накладної та акцизної накладної не пізніше останнього дня звітного місяця, на загальний обсяг поставленого пального протягом такого місяця. Згідно п.п. 2.1 договору, сторони домовилися, що постачальник зобов`язується поставити паливо-мастильні матеріали в об`ємі, згідно із замовлень покупця. Якість товару повинна відповідати ГОСТу (п. 2.2 договору). Разом з товаром постачальник надає покупцеві прибуткову накладну на товар (п. 2.3). Умовами п. 2.4 договору встановлено, що Постачальник зобов`язується оформити Покупцю податкову накладну згідно правил і в строки, передбачені Податковим Кодексом України.

Згідно п. 3.1 договору, передача товару здійснюється постачальником на умовах EXW (склад-постачальника). Умови поставки розуміються згідно "ІНКОТЕРМС 2010". Пункт передачі товару вказаного в п. 1.1 цього договору: Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці. Постачальник зобов`язується передати товар, зазначений в п. 1.1 даного договору в строки погоджені з покупцем (п. 3.2 договору). Відповідно до п. 3.3 договору, моментом передачі товару вважається дата підписання уповноваженими особами усіх документів, передбачених п. 2.3 цього договору. З моменту оформлення документів, передбачених п. 2.3 цього договору і відсутності заперечень покупця, зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються належним чином виконані. Згідно п. 3.5 договору, право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі покупцю документів визначених п. 2.3 цього договору. Постачальник постачає товар покупцю за цим договором: з моменту підписання цього договору та до 30.04.2017 (п. 3.6 договору). Згідно п. 4.2 договору, остаточна ціна вказується у видаткових накладних та рахунку-фактурі. Загальна вартість товару встановлюється сторонами, шляхом сумування вартості кожної окремої партії товару, поставленої в межах цього договору на підставі накладних на товар (п. 4.3 договору). Відповідно до п. п. 5.1, 5.2, 5.3 договору, розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Сторони договору обумовили, що покупець проводить оплату товару на протязі даного договору, остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем не пізніше 30.12.2017. Оплата товару (партії товару) за цим договором також може здійснюватись покупцем у вигляді повної чи часткової передоплати. Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника. Згідно п. 6.1 договору, приймання товару за кількістю та якістю проводиться уповноваженими покупцем та постачальником особами за місцем знаходження постачальника визначеного п. 3.1 цього договору. Приймання товару по кількості здійснюється згідно видаткової накладної на товар, виданих Постачальником (п. 6.2 договору). Згідно з п. 10.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2017, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Долучена до матеріалів справи копія договору поставки засвідчена директором В.О. Золотарьовим 11.01.2021.

Поряд з цим, до матеріалів справи було долучено копії та оригінал договору поруки від 27.02.2017, укладений між АТ "Шепетівський цукровий комбінат" (поручитель) та ТзОВ "Торгагро Сольюшн" (кредитор), згідно п. п. 1.1 якого поручитель зобов`язується в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання обов`язків ТзОВ "ТД Шепетівський цукор" (боржник) згідно договору постачання № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017, укладеного між кредитором та боржником. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору, підставою для зобов`язання, забезпеченого порукою згідно нього є основний договір (договір постачання № 27/02/2017 від 27.02.2017). Предметом зазначеного вище основного договору є купівля боржником у кредитора дизпалива на суму 1888677 грн. Кредитор згідно основного договору поставив боржнику товар у кількості 69951 кг. Строк виконання зобов`язання, забезпеченого цим договором до 30.12.2017. Згідно п. 3.1 договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання згідно основного договору з оплати товару, на суму 1888677 грн., а також за відшкодування кредитору збитків та сплату відповідних штрафних санкцій, відсотків, інфляційних нарахувань згідно основного договору. Згідно п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 договору, поручитель зобов`язується виконати за боржника зобов`язання останнього перед кредитором згідно умов, в порядку та в строки, обумовлені в основному договорі. У випадку отримання вимоги від кредитора, поручитель зобов`язаний протягом 3-х днів з моменту отримання вимоги сповістити про це боржника, а у випадку, пред`явлення позову - подати клопотання про залучення боржника до участі в справі. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані із особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення, також, за умови, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять всі права кредитора в цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Поручитель, який, виконав зобов`язання, забезпечене, порукою, у зв`язку із ненаданням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов`язку, має право стягнути з Кредитора необґрунтовано отримане або подати зворотну вимогу боржнику. Згідно п. 6.1 договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність за виконання зобов`язань згідно основного договору. Згідно з п. п. 7.1, 7.2, 7.3, 7.4 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука діє протягом трьох років з моменту настання строку виконання Основного зобов`язання.

Договір припиняє свою дію у випадку виконання основного зобов`язання, переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не уклав договір поруки з новим боржником.

В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, цей договір припиняє свою дію, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги поручителю. Якщо строк виконання основного зобов`язання не встановлений або не визначений моментом пред`явлення вимоги, то порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позов проти поручителя трьох років з дня укладення цього договору.

Із наявної в матеріалах справи копії накладної та оригіналу видаткової накладної № 149 від 27.02.2017 вбачається, що ТзОВ "Торгагро Сольюшн" відвантажено ТзОВ "ТД "Шепетіський цукор" 69951 кг дизпалива на загальну суму 1888677 грн. (з ПДВ). Накладна від імені ТзОВ "ТД "Шепетіський цукор" підписана Косминою Лілією Сергіївною та скріплена відтиском печатки ТОВ "ТД "Шепетіський цукор".

Окрім того, у матеріалах справи наявна належним чином завірена копія нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), у якій гр. ОСОБА_1 зазначає про те, що станом на 27.02.2017 вона перебувала на посаді бухгалтера матеріального відділу ТзОВ "Торговий дім "Шепетівський цукор" та вказала, що не підписувала прибуткову накладну № 149 від 27.02.2017, проставлений підпис суттєво відрізняється від її підпису. Також зазначає, що вона не була присутня під час отримання та не отримувала дизпалива, у її володінні не перебувала печатка підприємства, довіреностей на отримання ТМЦ не отримувала. Згідно Посадової інструкції до її обов`язків не входило отримання та прийняття товару, вона не мала обсягу повноважень на отримання товару. Заява свідка містить відомості про те, що ОСОБА_1 обізнана зі змістом ст.384 КК України та підтвердження про те, що ОСОБА_1 готова з`явитись до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Також у матеріалах справи наявна надіслана позивачем на адресу відповідача претензія (б/н) 11.12.2020 про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 1888677 грн., надсилання якої підтверджується доданим позивачем описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною № 775 від 14.12.2020, однак, остання залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Поряд з цим, у матеріалах справи наявні належним чином завірена копія податкової накладної № 50 від 27.02.2017 з відображенням в податковому обліку господарської операції на суму 1888677 грн. (з ПДВ) та надана на виконання ухвали місцевого господарського суду від 16.03.2021 ГУ Державної податкової служби у Хмельницькій області розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту по ТзОВ "Торговий дім "Шепетівський цукор" з відображенням господарської операції на суму 1573897, 05 грн. (без ПДВ) та формуванням податкового кредиту з ПДВ по контрагенту ТзОВ "Торгагро Сольюшн" на суму 314779, 05 грн.

З огляду на усе вищезазначене, ТзОВ "Торгагро Сольюшн" звернулось із позовом до господарського суду про стягнення з ПАТ "Шепетівський цукровий комбінат", як поручителя в примусовому порядку 1888677 грн. основного боргу, 168587, 64 грн. відсотків за користування грошовими коштами та 342794, 88 грн. інфляційних втрат.

Місцевий господарський суд визнав позовні вимоги ТзОВ "Торгагро Сольюшн" не обґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін у господарському судочинстві закріплено у ч.1 ст.13 Господарського процесуального кодексу України. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відтак, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення.

Отже, під час судового провадження суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення.

В силу ч. ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України). Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями.

В силу ст. 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судами встановлено, що директор позивача підтвердив відповідність поданої ним копії письмового доказу - договору поставки 27/02-2017/ТД від 27.02.2017 оригіналу, засвідчивши своїм підписом копію документу.

При цьому, відповідач заперечив проти дійсності копії зазначеного договору з посиланням на те, що у договорі поруки в різних пунктах міститься посилання на різні назви договору, а саме у п. 1.1 - договору постачання № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017, у п. 2.1 - договір постачання № 27/02/2017 від 27.02.2017. Наголошує, що на першій та наступних сторінках копії договору різний шрифт, а відтиск печатки не відповідає відтискам печатки, які містяться на інших документах.

З огляду на наявність сумнівів щодо справжності копії договору поставки, представником відповідача у судді першої інстанції було заявлено клопотання про витребування у позивача та третьої особи, як сторін зазначеного договору, оригіналу договору поставки № 27/02-2017/ТД.

Вказане клопотання було задоволено місцевим господарським судом та витребувано у позивача та третьої особи оригінал договору поставки № 27/02-2017/ТД для огляду в судовому засіданні.

Однак, позивачем та третьою особою вимоги суду щодо подання оригіналу договору не виконано, при цьому, позивач повідомив суд про неможливість подання вказаного доказу по причині його відсутності. Додатково представник позивача у поясненнях вх. № 05-22/2983/21 від 02.04.2021 вказав про те, що сторони правочину обмінялись ним засобами електронної пошти, договір поставки з мокрими відтисками печаток та підписів у позивача відсутній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи відсутність оригіналу договору, заперечення відповідача щодо дійсності копії долученої до матеріалів справи, інформацію позивача, що сторони правочину обмінялись ним засобами електронної пошти та те, що договір поставки з мокрими відтисками печаток та підписів у позивача відсутній, такий доказ не може бути взятий до уваги.

Стосовно доводів позивача про те, що договір укладено в електронній формі, судом першої інстанції підставно враховано, що в укладеному між сторонами договорі сторонами не визначено можливість використання електронного листування нарівні з паперовими носіями.

В силу ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

В силу ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження накладання електронного підпису на договір поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту існування між позивачем та ТзОВ "Торговий дім "Шепетівський цукор" договору поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017. Відтак, за відсутності встановленого судами факту існування договору поставки, який є предметом забезпечення по договору поруки від 27.02.2017, суд першої інстанції дійшов вірного висновку і про відсутність і правових підстав для стягнення з поручителя боргу по договору поставки.

Стосовно тверджень позивача про те, що факт поставки товару підтверджується також наявними податковими накладними, то податкові накладні та декларації сторін (за відсутності інших доказів реального руху товарів) не є самостійними доказами підтвердження вчинених господарських операцій, оскільки ці докази не пов`язані з фізичним переміщенням товару, не можуть свідчити про рух товару та виконання обов`язку постачальника з передачі товару покупцю, визначеного у статті 664 ЦК України, підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції, про її реальність.

Пунктом 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому податкова накладна може відображати проведену господарську операцію по поставці товару згідно накладної в позадоговірному порядку.

Натомість предметом забезпечення за договором поруки є саме договір поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017.

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів. У матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна встановити наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого саме за договором поставки, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару на підставі договору поставки № 27/02-2017/ТД від 27.02.2017р. та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій по вказаному договору поставки.

Поряд з цим, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач та третя особа, знаходяться за однією і тією ж адресою, керівник одна й та сама особа - Золотарьов В.О., який подає пояснення та заяви по справі від позивача, тобто обізнаний про розгляд та хід справи у суді. Викладені обставини можуть свідчити про недобросовісність дій третьої особи, як учасника судового процесу.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про не підтвердженність позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.05.2021 у справі № 924/1418/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його зміни чи скасування не вбачається. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає не обгрунтованими та такми, що не спростовують висновків суду першої інстанції. Відтак останні не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Понесені скаржником судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 129, 264, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року у справі № 924/1418/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287 - 289 ГПК України.

Справу № 924/1418/20 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено "23" вересня 2021 року.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Юрчук М.І.