РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2021Справа № 910/9624/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтер-Трейдинг Лтд"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості в розмірі 5 245 428,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Калінін М.І., ордер серія КВ № 456570;

від відповідача: Балика М.А., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтер-Трейдинг Лтд» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості в розмірі 5 245 428,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором постачання № 53-127-01-20-00989 від 04.09.2020, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 26.07.2021.

09.07.2021 представником відповідача подано відзив на позовну.

У судове засідання 26.07.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 09.08.2021.

30.07.2021 представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 09.08.2021 представники сторін з`явились, представником відповідача подано відповідь на заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2021

У судове засідання 13.09.2021 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2020 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтер-Трейдинг Лтд» (далі - постачальник, позивач) укладено Договір постачання № 53-127-01-20-00989 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в Договорі, поставити товар згідно зі специфікацією до Договору (ДК 021:2015 код 42620000-8 Токарні, розточувальні та фрезерувальні верстати (Переносний токарний верстат з внутрішнім кріпленням), (далі - продукція), а покупець зобов`язався в порядку і на умовах, визначених в Договорі прийняти і сплатити продукцію.

Найменування продукції, технічні характеристики, ціна, склад, комплектність, кількість товару зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору якість і комплектність продукції повинні відповідати технічній документації, ДСТУ, технічним вимогам, що встановлюють вимоги до її якості, умовам Договору і підтверджуватися сертифікатом якості заводу-виробника, паспортами та формулярами з відміткою ВТК виробника відповідно до діючої програми забезпечення якості підприємства.

Згідно з п. 3.2 Договору сума Договору складає 4 195 000,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 839 000,00 грн., всього з ПДВ 5 034 000,00 грн.

У ціну продукції включені витрати по виготовленню, витрати на страхування, податки та збори, витрати на транспортування, процедурі проведення технічного приймання у відповідність з вимогами на даний вид продукції, що поставляється, тарі, упаковці і маркуванню (п. 3.3 Договору).

За умовами п. 3.5 Договору оплата поставленої продукції відбувається протягом 60 календарних днів з моменту постачання продукції при наданні податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку та строки.

Відповідно до п. 3.6 Договору постачальник, що є платником ПДВ, надає покупцю квитанцію про реєстрацію, електрону податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» у строки визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

У випадку не реєстрації або невірно складеної постачальником електронної податкової накладної у встановлений термін у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну Договору на суму ПДВ, на яку не було зареєстровано та не надано податкову накладну. Постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄДРПН) з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному чинною редакцією ПКУ (п. 3.7 Договору).

У відповідності до п. 4.1 та п. 4.2 Договору термін постачання продукції - 90 календарних днів з дати підписання Договору. Допускається дострокове постання. Постачання продукції відбувається на умовах DDP м. Славутич, проспект Ентузіастів, 7, згідно «Інкотермс».

Пунктом 4.4 Договору узгоджено, що датою постачання вважається дата в видаткової накладній, яка підтверджує отримання продукції.

Договір діє з моменту підписання до 15.12.2020, а по фінансовим зобов`язанням - до повного виконання (п. 12.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Специфікацію № 1.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар згідно видаткової накладної № 11 від 14.12.2020 на суму 5 034 000,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим у Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4 750 000,00 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати отриманої за Договором продукції, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 316 415,06 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтер-Трейдинг Лтд» поставлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" товар, що підтверджується видаткової накладної № 11 від 14.12.2020 на суму 5 034 000,00 грн., підписаною сторонами без заперечень та зауважень.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 3.5 Договору оплата поставленої продукції відбувається протягом 60 календарних днів з моменту постачання продукції при наданні податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку та строки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно податкової накладної №2 від 14.12.2020, що має відмітку контролюючого органу про її прийняття, та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 29.12.2020, ТОВ «Альтер-Трейдинг Лтд» зареєстровано податкове зобов`язання по поставці ДП "НАЕК "Енергоатом" товару загальною вартістю 5 034 000,00 грн. (ПДВ - 839 000,00 грн.).

Як визнається сторонами спору, відповідач оплату отриманого товару здійснив частково, в зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість в розмірі 4 750 000,00 грн.

Доказів сплати на дату розгляду справи відповідачем на користь позивача коштів у загальному розмірі 4 750 000,00 грн. матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по оплаті на користь позивача 4 750 000,00 грн. поставленого ним товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Трейдинг Лтд» про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості з оплати поставленого за Договором товару у розмірі 4 750 000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 316 415,06 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого товару не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.6 Договору за порушення зазначених в Договорі термінів оплати продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який сплачується пеня, від суми невиконаного зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено початок прострочення, а також нараховано пеню два рази за один календарний день прострочення, у зв`язку з чим, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 312 864,38 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість за поставлений товар.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтер-Трейдинг Лтд" (03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, буд. 3, оф. 35; ідентифікаційний код: 42519589) заборгованість у розмірі 4 750 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 312 864 (триста дванадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 38 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 75 942 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 97 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.09.2021.

Суддя О.А. Грєхова