РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2021Справа № 910/10117/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "Джінвей" (товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електротехнічний завод") про стягнення 152 077,68 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електротехнічний завод" (далі - Товариство) грошових коштів у розмірі 148 103,94 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, а також 2 975,56 грн інфляційних втрат та 998,18 грн трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

7 липня 2021 року на адресу суду надійшли документи позивача для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву Товариства до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10117/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 12 липня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/10117/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04111, місто Київ, вулиця Ружинська, будинок 3/65, квартира 13.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Товариству в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 12 липня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Судом також встановлено, що 14 серпня 2021 року Товариство змінило своє найменування та адресу місцезнаходження. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на вказану дату за ідентифікаційним кодом відповідача - 37470196, значиться товариство з обмеженою відповідальністю "Джінвей", адреса місцезнаходження якого: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Митрополитська, будинок 4.

Частиною 7 статті 120 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Залізниці про стягнення 3 672 709,57 грн, з яких: 3 624 271,92 грн - основна заборгованість, 47 115,52 грн - інфляційні втрати та 1 322,13 грн - проценти річних, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань за договорами від 21 жовтня 2019 року № П/НХ-191455/НЮ та № П/НХ-191456/НЮ щодо оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року в справі № 910/8836/20 стягнуто із Залізниці на користь Товариства 148 103,94 грн основної заборгованості, 47 115,52 грн інфляційних втрат, 1 322,13 грн процентів річних та 55 090,64 грн судового збору. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 476 167,98 грн закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Звертаючись до суду з цим позовом (справа № 910/10117/21), Залізниця вказувала на те, що з метою добровільного виконання рішення суду в справі № 910/8836/20 остання сплатила на користь Товариства грошові кошти в загальному розмірі 148 103,94 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 25 березня 2021 року № 3456971 на суму 116 829,00 грн (за договором № П/НХ-191455/НЮ) та № 3456952 на суму 31 274,94 грн (за договором № П/НХ-191455/НЮ), копії яких наявні в матеріалах справи.

Проте у подальшому Залізниця отримала повідомлення про примусове списання з її рахунку грошових коштів у загальному розмірі 277 171,45 грн в межах виконавчого провадження № 64900851, відкритого Печерським районним відділом державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з виконання судового рішення в справі № 910/8836/20.

Таким чином, Залізниця стверджувала, що Товариство отримало кошти за вищевказаними договорами в подвійному розмірі, тож суми коштів, перерахованих за платіжними дорученнями: від 25 березня 2021 року № 3456971 на суму 116 829,00 грн та від цієї ж дати № 3456952 на суму 31 274,94 грн, набуті останнім без достатніх правових підстав та підлягають поверненню відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також Залізницею було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2 975,56 грн інфляційних втрат та 998,18 грн трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України.

На підтвердження викладених у позовній заяві обставин Залізниця надала до матеріалів справи копію вимоги від 28 квітня 2021 року № НЮ-04-11/159 про повернення сплачених за платіжними дорученнями від 25 березня 2021 року № 3456971 та № 3456952 на загальну суму 148 103,94 грн грошових коштів, яка Товариством була залишена без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підстави звільнення від доказування наведені в статті 75 ГПК України, відповідно до положень частини 4 якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що подані Залізницею до матеріалів справи докази, зокрема, платіжне доручення від 25 березня 2021 року № 3456971 на суму 116 829,00 грн та платіжне доручення від 25 березня 2021 року № 3456952 на суму 31 274,94 грн, вимога від 28 квітня 2021 року № НЮ-04-11/159 про повернення сплачених за цими платіжними дорученнями грошових коштів та докази направлення зазначеної вимоги належним чином підтверджують сплату на користь Товариства 148 103,94 грн за укладеними між ними договорами від 21 жовтня 2019 року № П/НХ-191455/НЮ та № П/НХ-191455/НЮ.

Проте позивачем не надано жодних доказів на підтвердження примусового списання з його рахунку грошових коштів у загальному розмірі 277 171,45 грн в межах виконавчого провадження № 64900851, відкритого Печерським районним відділом державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з виконання судового рішення в справі № 910/8836/20. Такі докази також відсутні в матеріалах даної справи.

Таким чином, наявними доказами не підтверджуються доводи Залізниці про те, що Товариство отримало кошти за вищевказаними договорами в подвійному розмірі, а відтак відсутні правові підстави вважати, що перераховані за платіжними дорученнями від 25 березня 2021 року № 3456971 та № 3456952 грошові кошти набуті відповідачем без достатніх правових підстав та підлягають поверненню відповідно до статті 1212 ЦК України.

Враховуючи те, що Залізницею не надано належних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення з Товариства 148 103,94 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України є недоведеною та необґрунтованою

У зв`язку з вищевикладеним, задоволенню не підлягають також позовні вимоги про стягнення з Товариства 2 975,56 грн інфляційних втрат та 998,18 грн трьох процентів річних, які були нараховані Залізницею на вказану суму боргу

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Залізницею суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 вересня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко