РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021Справа № 910/6682/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз"

до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний концерн "Укроборонпром"

про визнання недійсним рішення

Учасники справи:

від позивача: Король Д.В.,

від відповідача: Скаржинський М.В.,

від третьої особи: Шевченко Б.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова про визнання недійсним рішення Наглядової ради, що оформлене протоколом засідання наглядової ради № 89 від 12.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наглядова рада не мала повноважень приймати оспорювані рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/6682/21 та призначено підготовче засідання у справі на 31.05.2021, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державний концерн "Укроборонпром".

20.05.2021 до суду від третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

20.05.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

31.05.20214 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче засідання 31.05.2021 з`явилися представники позивача та третьої особи.

Представник третьої особи підтримав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки 22.04.2021 відбулося засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова, на якому було прийнято рішення скасувати рішення Наглядової ради ВАТ «Меридіан ім. С.П. Корольова від 12.03.2021 в частині прийняття до відома звітів про результати фінансово-господарської діяльності ВАТ «Меридіан ім. С.П. Корольова», виконання фінансових планів ВАТ «Меридіан ім. С.П. Корольова» за 2 та 3 квартали 2020 року та преміювання голови правління ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова Проценка В.О. за результатами роботи Товариства 2 і 3 кварталів 2020року, що оформлені протоколом від 12.03.2021 №89.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є визнання недійсними усіх рішень Наглядової ради, прийнятих на засіданні від 12.03.2021, з наведених позивачем підстав порушення порядку скликання та проведення засідання ради.

Натомість, скасування цією ж наглядовою радою кількох рішень, прийнятих на засіданні 12.03.2021, не припиняє існування спору про недійсність вказаних рішень та не виключає можливості встановлення у судовому порядку їх законності/незаконності.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Представник третьої особи клопотав про поновлення строку на подання письмових пояснень третьої особи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання представника третьої особи про поновлення строку для подання письмових пояснень третьої особи відмовити.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті 23.06.2021.

09.06.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.06.2021 та 22.06.2021 до суду від третьої особи надійшли пояснення.

23.06.2021 до суду від третьої особи надійшло клопотання про долучення доказів.

В судове засідання 23.06.2021 з`явилися представники сторін та третьої особи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив повернутися в підготовче провадження; прийняти до розгляду заперечення відповідача, що надійшли до суду 09.06.2021; поновити третій особі пропущений строк для подання письмових пояснень та доказів, що надійшли до суду 18.06.2021 та 23.06.2021.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив долучити до матеріалів справи документи, подані представником третьої особи в підготовчому засіданні 23.06.2021.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.08.2021.

25.06.2021 до суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

05.07.2021 представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 вказану заяву задоволено.

В судове засідання 04.08.2021 з`явилися представники сторін та третьої особи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити перерву до 08.09.2021.

В судове засідання 08.09.2021 з`явилися представники сторін та третьої особи.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 08.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" є акціонером Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова (ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова) з часткою у статутному капіталі у розмірі 40,0753%, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах станом на 03.02.2021.

12.03.2021 відбулося засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова з такими питаннями порядку денного:

1. Звіт Правління Товариства про результати фінансово-господарської діяльності ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова та виконання фінансового плану за II квартал 2020 року.

2. Звіт правління Товариства про результати фінансово-господарської діяльності ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова та виконання фінансового плану за III квартал 2020 року.

3. Затвердження умов договору з аудитором з питань проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності Товариства за 2020 рік та встановлення розміру оплати його послуг.

4. Прийняття рішення про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства, визначення дати їх проведення та затвердження порядку денного чергових загальних зборів.

5. Затвердження повідомлення про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства і проектів рішень з питань, включених до порядку денного та визначення способу повідомлення акціонерів.

6. Визначення дати складання переліку акціонерів, яким будуть надіслані повідомлення про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства.

7. Визначення дати складання переліку акціонерів, які мають право на участь у чергових річних загальних зборах акціонерів Товариства.

8. Обрання реєстраційної комісії чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства.

9. Обрання тимчасової лічильної комісії чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства.

Зазначене засідання відбулося за присутності голови Наглядової ради Ісаківа М.Г. та членів Наглядової ради: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Представники члена наглядової ради - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" на засіданні були відсутні.

На вказаному засіданні Наглядової ради ВАТ "Меридіан" імені С.П. Корольова були прийняті такі рішення, оформлені протоколом № 89:

- прийняти до відома звіт правління ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова про

результати фінансово-господарської діяльності Товариства, та виконання

Фінансового плану ВАТ «Меридіан» ім. С. П. Корольова за ІІІ квартал 2020 року та відповідно до пункту 3.2. контракту, укладеного з Головою Правління ВАТ

«Меридіан» ім. С.П.. Корольова Проценком В.О., преміювати його за підсумками роботи Товариства у ІІІ кварталі 2020 року у сумі 114880 грн;

- прийняти до відома звіт правління ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова про результати фінансово-господарської діяльності Товариства та виконання фінансового плану ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова за II квартал 2020 року та відповідно до пункту 3.2. контракту, укладеного з Головою Правління ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова Проценком В.О., преміювати його за підсумками роботи Товариства у ІІ кварталі 2020 року у сумі 89737 грн;

- затвердити умови договору, що укладатиметься з аудитором ТОВ «Аудиторська фірма «Капітал груп» для проведення перевірки річної фінансової звітності Товариства за 2020 рік відповідно до наданого проекту договору, що додається; рекомендувати Товариству, при обранні аудитора для проведення аудиту фінансової звітності Товариства за 2021 рік, керуватися критеріями визначеними ДК «Укроборонпром»;

- провести чергові річні загальні збори акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова; визначити датою проведення чергових річних загальних зборів Товариства 29 квітня 2021 року о 10-00 за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела (до перейменування - бульвар Івана Лепсе), 8, корпус №10 (технічний кабінет 4-й поверх); затвердити проект порядку денного чергових річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова; зобов`язати Голову правління Товариства Проценка В.О. здійснити заходи щодо організації та проведення чергових річних загальних зборів акціонерів;

- затвердити повідомлення про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С. П. Корольова та проекти рішень з питань, включених до проекту порядку денного річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова, що додаються; повідомлення про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С. П. Корольова надсилати акціонерам простими поштовими листами;

- визначити 15 березня 2021 року датою складення переліку акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова, які мають бути повідомлені про проведення чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства 29 квітня 2021 року; доручити Голові правління Товариства Проценку В.О. вжити усіх, передбачених законодавством заходів, щодо забезпечення повідомлення акціонерів Товариства про проведення 29 квітня 2021 року чергових річних загальних зборів акціонерів Товариства;

- визначити 23 квітня 2021 року (станом на 24 годину) датою складення переліку акціонерів, які мають право на участь у чергових річних загальних зборах акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова 29.04.2021 року;

- обрати реєстраційну комісію чергових річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова 29.04.2021 року у наступному складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- обрати тимчасову лічильну комісію чергових річних загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова 21.04.2021 року у наступному складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить суд визнати недійсними вказані рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова, оформлені протоколом № 89 від 12.03.2021, з таких підстав:

- Наглядовою радою були прийняті рішення по питаннях 1-3, які не пов`язані з вирішенням питання з підготовки, скликання і проведення загальних зборів;

- спірні рішення Наглядової ради прийнято неправомочним складом;

- склад Наглядової ради сформований з порушенням ст.53 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 11-2 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»;

- позивача не було у встановленому порядку повідомлено про скликання засідання Наглядової ради;

- порядок денного засідання Наглядової ради та скликання засідання Наглядової ради здійснено особою, яка не мала на це повноважень;

- рішення були прийняті за відсутності належних повноважень та з порушенням статей 56-563 Закону України "Про акціонерні товариства";

- оскаржуваними рішеннями порушено право позивача на участь в управлінні Відкритим акціонерним товариством "Меридіан" імені С.П. Корольова.

Відповідач в свою чергу вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, зокрема, посилаючись на таке: спеціальні норми матеріального права, що регулюють питання управління корпоративними правами на підприємствах оборонно-промислового комплексу, щодо обрання кандидатур незалежних директорів від іменні держави, не врегульовано на законодавчому рівні, а отже, відкриває можливість позивачу в мажах правової колізії, фактично управляти підприємством оборонно-промислового комплексу, що має стратегічне значення для держави; позивач, звертаючись за захистом своїх прав як акціонер, не доводить належними допустимим нормами, яке право його саме як акціонера було порушено прийняттям спірного рішення Наглядовою радою та при спробі захистити свої права, шляхом визнання недійсним рішення Наглядової ради в судовому порядку, упереджено застосовує лише приписи Закону України "Про акціонерні товариства", при цьому жодним чином не звертає уваги на установчі документи відповідача, що безпосередньо регулюють скликання і роботу наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С. П.Корольова, визначення правомочності засідання зазначеного органу управління акціонерного товариства.

Третя особа також заперечує проти позовних вимог, вказуючи про порушення позивачем принципу заборони суперечливої поведінки (у 2015, 2017, 2018, 2019, 2021 роках позивач свідомо блокував затвердження Статуту відповідача в новій редакції, тобто виключно внаслідок умисних дій позивача Статут відповідача не приведено у відповідність із Законом № 514-VI), відсутність порушеного права позивача указаним протоколом № 89, а також дотримання вимог ч. 5 ст. 52 та ч. 2 ст. 55 Закону № 514-VI та правомочність Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С. П.Корольова.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частин 2, 3 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частини 3 статті 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом частини 1 статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 № 514-VI (далі - Закон № 514-VI) корпоративні права - це сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону № 514-VI наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України. Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

Підставами визнання недійсними рішень наглядової ради можуть бути такі порушення порядку скликання та проведення засідання ради, які мали наслідком неправомочність засідання наглядової ради.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 514-VI акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Пунктом другим розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 514-VI передбачено, що через два роки з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 30.04.2011) втрачають чинність статті 1-49 Закону України "Про господарські товариства" у частині, що стосується акціонерних товариств.

Пунктом п`ятим розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 514-VI передбачено, що статути та внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто у термін до 30.04.2011).

Приведенням діяльності акціонерних товариств, створених до набрання чинності Законом № 514-VI, у відповідність із цим Законом є здійснення таких дій:

1) внесення змін до статуту товариства, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого або закритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство чи з відкритого або закритого акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство за умови, що кількість акціонерів на дату внесення таких змін не перевищує 100 осіб, а також виконання всіх інших вимог цього Закону у статуті товариства;

2) приведення внутрішніх положень товариства у відповідність із вимогами цього Закону.

Датою приведення діяльності акціонерних товариств, створених до набрання чинності Законом № 514-VI, у відповідність із вимогами цього Закону є дата державної реєстрації змін до статуту, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне або приватне акціонерне товариство або закритого акціонерного товариства на публічне або приватне акціонерне товариство.

З огляду на зазначене, всі акціонерні товариства, створені до набрання чинності Законом № 514-VI, та які в термін до 30.04.2011 не привели свою діяльність у відповідність із Законом (тобто не зареєстрували в установленому порядку зміни до статуту) мають у своїй діяльності з 01.05.2011 керуватись положеннями Закону № 514-VI, а також положеннями статуту та внутрішніми положеннями акціонерних товариств у частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Статтею 51 Закону № 514-VI передбачено, що наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Згідно з частиною 1 статті 53 названого Закону члени наглядової ради акціонерного товариства обираються акціонерами під час проведення загальних зборів товариства на строк не більший ніж три роки. Статутом приватного акціонерного товариства може бути передбачено інший строк повноважень наглядової ради, але такий строк не може перевищувати три роки. Якщо у встановлений цим Законом строк загальними зборами не прийняті рішення, передбачені пунктами 17 та 18 частини другої статті 33 цього Закону, повноваження членів наглядової ради припиняються, крім повноважень з підготовки, скликання і проведення загальних зборів.

Як встановлено судом, 26.03.2010 загальними зборами акціонерів ВАТ "Меридіан" імені С.П. Корольова прийнято рішення, зокрема, про обрання голови та членів наглядової ради товариства у кількості 7 осіб, оформлене протоколом № 12.

За приписами п. 5.2 Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" імені С.П. Корольова, у разі, якщо після закінчення строку, на який обрана наглядова рада, загальними зборами з будь-яких причин не прийняті рішення про обрання або переобрання наглядової ради, повноваження членів наглядової ради продовжуються до дати прийняття загальними зборами рішення про обрання або переобрання наглядової ради.

Однак, суд зазначає, що вказаний пункт 5.2 Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова прямо суперечить змісту частини 1 статті 53 Закону № 514-VI, а тому у даному випадку застосуванню підлягає саме названа норма закону.

У зв`язку з наведеним суд доходить висновку, що на момент проведення спірного засідання наглядова рада ВАТ "Меридіан" була наділена повноваженнями лише з підготовки, скликання і проведення загальних зборів.

Отже, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження позивача про те, що наглядова рада за зборах 12.03.2021 у присутньому складі не була уповноважена приймати рішення з питань порядку денного по питаннях 1-3, які не пов`язані з підготовкою, скликанням і проведенням загальних зборів, у зв`язку із закінченням повноважень у її членів.

Крім того, згідно з пунктом 8.11 Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, засідання наглядової ради у формі спільної присутності вважається правомочним, якщо у ньому бере участь не менше 2/3 від загальної кількості членів.

Відповідно до пункту 7.18 Статуту ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, затвердженого загальними зборами акціонерів, організаційною формою роботи наглядової ради є чергові та позачергові засідання. Засідання наглядової ради проводяться за необхідності, але не рідше раз у три місяці. Засідання наглядової ради вважається правомочним, якщо в ньому бере участь не менше 2/3 від загальної її кількості. Порядок скликання та проведення чергових та позачергових засідань наглядової ради регулюється положенням про наглядову раду.

За приписами пунктів 7.3, 7.16 статуту ВАТ "Меридіан" до компетенції загальних зборів належить, зокрема, обрання та відкликання членів наглядової ради. Наглядова рада обирається загальними зборами з числа акціонерів у кількості 7 осіб строком на 3 роки.

Як визначено у пункті 4.1 Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" наглядова рада складається з 7 осіб. До складу наглядової ради входять голова, заступник голови, секретар та члени наглядової ради.

Як було вказано вище, рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова від 26.03.2010 прийнято рішення, зокрема, про обрання голови та членів наглядової ради товариства у кількості 7 осіб.

Водночас, 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 07.04.2015 № 289-VIII, яким частину 4 статті 53 Закону № 514-VI було викладено у такій редакції: "Наглядова рада публічного акціонерного товариства та акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, а також акціонерного товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, має включати щонайменше двох незалежних директорів".

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 1 Закону № 514-VI передбачено, що управління акціонерними товариствами, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави або територіальної громади, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених законом.

Правові основи управління об`єктами державної власності, в тому числі корпоративними правами, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій, визначає Закон України "Про управління об`єктами державної власності".

Відповідно до частини 2 статті 112 цього Закону до складу наглядових рад господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, включаються незалежні члени наглядової ради, кількість яких повинна становити більшість членів наглядової ради. Кандидатури осіб, які пропонуються суб`єктом управління об`єктами державної власності, що здійснює управління корпоративними правами держави в господарському товаристві, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, до обрання членами наглядової ради господарського товариства, відбираються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а самі члени наглядової ради обираються згідно із Законом України "Про акціонерні товариства", іншими законами, що регулюють діяльність таких господарських товариств.

Відповідно до підпункту 29 пункту 10 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 № 2210-VIII в абзаці першому частини 4 статті 53 Закону № 514-VI слова "включати щонайменше двох незалежних директорів" замінені словами "складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб"; а також доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення абзацу першого цієї частини не застосовуються до банків. Вимоги до складу наглядової ради банку визначаються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Пунктом 21 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 № 2210-VIII (який набрав чинності 6 січня 2018 року) зобов`язано акціонерні товариства (у тому числі, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі) протягом року з дня набрання чинності цим законом забезпечити приведення складу наглядової ради та її комітетів, а також інших органів управління у відповідність із вимогами Закону № 2210-VIII.

Законом № 2210-VIII внесено також зміни до частини 4 статті 53 Закону № 514-VI та визначено, що наглядова рада акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб.

Отже, акціонерні товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, до 06.01.2019 зобов`язані були привести склад наглядової ради у відповідність із вимогами саме Закону № 2210-VIII, яким, зокрема, внесено зміни до частини 4 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства".

Однак, судом встановлено, що склад наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова ані станом на 06.01.2019, ані на день прийняття оспорюваних рішень 12.03.2021, не було приведено у відповідність з вимогами Закону № 2210-VIII.

Таким чином, доводи позивача про те, що склад наглядової ради не відповідав вимогам статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства", суд визнає обґрунтованими та доведеними, а тому доходить висновку, що оспорювані рішення прийняті неправомочним складом наглядової ради та є недійсними в силу закону.

Аналогічних висновків дійшов Північний апеляційний господарський суд у постанові від 07.12.2020 у справі № 910/1252/20.

Поряд з викладеним, відповідно до п. 8.9 Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова про скликання чергових або позачергових засідань наглядової ради кожний член наглядової ради повідомляється рекомендованим листом або шляхом врученням повідомлення особисто під розпис не пізніше як за 5 днів до дати проведення засідання. Повідомлення має містити інформацію про дату, час, місце, форму проведення засідання та його порядок денний. До повідомлення додаються:

- матеріали, які необхідні членам наглядової ради для підготовки до засідання;

- бюлетені для голосування, у разі проведення засідання наглядової ради у формі заочного голосування.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу позивача або вручення особисто його повноважному представнику повідомлення про скликання засідання наглядової ради, як це передбачено вказаним пунктом Положення про наглядову раду ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова. Це в свою чергу свідчить про те, що позивача не було повідомлено у встановленому законом порядку про скликання засідання наглядової ради.

Крім того, згідно з положенням абзаців 1-4 частини 1 статті 56 Закону № 514-VI наглядова рада акціонерного товариства може утворювати постійні чи тимчасові комітети з числа її членів для попереднього вивчення і підготовки до розгляду на засіданні питань, що належать до компетенції наглядової ради. Вимоги щодо утворення наглядовою радою банку комітетів, їх функціонування та складу визначаються цим Законом з урахуванням Закону України "Про банки і банківську діяльність".

У публічному акціонерному товаристві та акціонерному товаристві, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, а також акціонерному товаристві, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, обов`язково утворюються комітет з питань аудиту, комітет з питань визначення винагороди посадовим особам товариства (далі - комітет з винагород) і комітет з питань призначень. При цьому комітет з винагород та комітет з питань призначень можуть бути об`єднані. Комітет з питань аудиту, комітет з винагород і комітет з питань призначень очолюють члени наглядової ради товариства, які є незалежними директорами. Більшість членів зазначених комітетів повинні становити незалежні директори.

Наглядова рада публічного акціонерного товариства приймає рішення з питань, попередньо підготовлених комітетом, виключно на підставі та в межах пропозицій такого комітету, оформлених відповідним проектом рішення наглядової ради. Мотивоване рішення наглядової ради про відхилення пропозиції комітету надається наглядовою радою комітету для повторної підготовки комітетом пропозиції.

У разі відсутності пропозицій від комітету наглядова рада не має права приймати рішення з питань, що готуються комітетами для розгляду наглядовою радою.

З огляду на викладене, в акціонерному товаристві, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, обов`язково утворюються комітет з питань аудиту, комітет з питань визначення винагороди посадовим особам товариства і комітет з питань призначень.

Отже, з системного аналізу статей 56-563 Закону України "Про акціонерні товариства" слідує, що в акціонерному товаристві, у статутному капіталі якого більше 50% акцій (часток, паїв) належить державі, обов`язково створюються комітет з питань аудиту, комітет з винагород і комітет з питань призначень.

Відповідно у складі Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова також обов`язково мали бути утворені комітет з питань аудиту, комітет з винагород і комітет з питань призначень.

Отже, без відповідних пропозицій вказаних комітетів Наглядова рада ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова на засіданні 12.03.2021 не мала повноважень приймати рішення про звіти правління ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова про результати фінансово-господарської діяльності товариства та про преміювання голови правління товариства.

Зазначені вище обставини порушення порядку скликання та проведення засідання Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова 12.03.2021, та як наслідок встановлена судом неправомочність цього засідання, тягнуть за собою недійсність прийнятих на відповідному засіданні рішень.

Поряд з викладеним, суд відхиляє посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що спірні рішення наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова 12.03.2021 є недійсними, оскільки порядок денного засідання наглядової ради та скликання засідання наглядової ради 12.03.2021 здійснено неповноважною особою, з огляду на таке.

Так, позивач стверджує про недійсність рішень Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, прийнятих на засіданні 05.03.2021, в тому числі щодо обрання ОСОБА_18 Головою наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, з підстав неправомочності, та як наслідок відсутність у ОСОБА_18 належних повноважень Голови Наглядової ради на затвердження порядку денного засідань Наглядової ради та скликання засідання Наглядової ради.

Однак, суд зазначає, що недійсність рішень Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, прийнятих на засіданні 05.03.2021, не входить до предмета доказування у даному спорі та не підлягає встановленню судом в межах цього судового провадження, а є окремим корпоративним спором. Натомість, рішення Господарського суду міста Києва № 910/3882/21 про визнання недійсним рішення Наглядової ради від 05.03.2021, оформленого протоколом № 88, яке б могло мати преюдиційне значення у цьому спорі, наразі не набрало законної сили.

Отже, суд визнає необґрунтованими та до уваги не приймає твердження позивача про недійсність спірних рішень від 12.03.2021 з підстав недійсності рішень Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова, прийнятих на засіданні 05.03.2021, за відсутності відповідного судового рішення, що набрало законної сили, та яке б засвідчувало такі обставини. Однак, це не впливає на результат вирішення цього спору з огляду на встановлену судом недійсність спірних рішень з інших підстав.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд відхиляє посилання відповідача на положення частини 6 статті 112 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", які містять відсильну норму щодо особливостей утворення, організації діяльності та ліквідації наглядових рад державних унітарних підприємств оборонно-промислового комплексу та господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, які визначаються Законом України "Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".

При цьому, суд звертає увагу, що Законом України "Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" не визначені будь-які особливості обрання членів наглядової ради або інший порядок обрання незалежних директорів, ніж той, що передбачений у абзаці 1 частини 4 статті 53 Закону № 514-VI. В абзаці 2 вказаної частини передбачено, що положення абзацу 1 цієї частини не застосовуються до банків, проте не передбачено жодних виключень для господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону № 514-VI.

Як встановлено статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, оскільки відповідачем не спростовано обставин прийняття неправомочним складом Наглядової ради оспорюваного рішення, то за таких обставин, суд дійшов висновку, що спірним рішенням порушено корпоративні права позивача, зокрема, на управління, оскільки особи, які не були призначені до вказаного колегіального органу за рішенням загальних зборів, в тому числі і позивача, не вправі вирішувати питання що стосуються справ товариства (прийняття звіту про фінансово-господарську діяльність товариства та преміювання Голови правління). За наведеного аргументи відповідача та третьої особи щодо недоведення позивачем порушення його корпоративних прав відхиляються як необґрунтовані.

При цьому, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Отже, з огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, відповдіно до заяви про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 39 200,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2021 № 15/21-К, укладений з Адвокатським об`єднанням "Алтус Леґал", додаткову угоду від 31.05.2021 № 1 до цього договору, акт про приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 23.06.2021, рахунок на оплату від 16.06.2021 № 31 та платіжне доручення від 18.06.2021 № 116на суму 39 200,0 грн.

Дослідивши надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат. При цьому, відповідач не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат, обґрунтованої заяви про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу не надав.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу чи відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, витрати на правову допомогу покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова (б-р Івана Лепсе, буд. 8, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код 14312973), що оформлене протоколом засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова № 89 від 12.03.2021.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова (б-р Івана Лепсе, буд. 8, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код 14312973) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" (вул. Велика Васильківська, буд. 64, м. Київ, ідентифікаційний код 35644262) судовий збір у розмірі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 39 200,00 грн.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.09.2021.

Суддя Т. Ю. Трофименко