УХВАЛА

м. Київ

21.09.2021Справа № 910/15246/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі продакшн» (61106, м. Харків, проспект Московський, буд. 274-В) про забезпечення позову подану одночасно з пред`явленням позову

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 15)

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес Джі продакшн» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» (далі - відповідач) про стягнення 212367,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №15905А від 01.06.2020 в частині своєчасної оплати за отриманий товар, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 193210,16 грн, 3% річних в розмірі 3380,65 грн та пеню у розмірі 15776,27 грн.

При цьому, одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта», на грошові кошти в сумі 215552,59 (сума заявлена до стягнення + судовий збір), що йому належать та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), а також на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті товариству і знаходять в нього або в інших осіб.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована наявністю великої кількості, як розглянутих, так і таких, що перебувають в провадженні, судових справ за участю товариства, як боржника, що свідчить про системне невиконання ним своїх зобов`язань перед контрагентами.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що вказана заява і додані до неї документи підлягають поверненню з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За умовами частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами (ч. 3, 4 ст. 137 ГПК України).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Таким чином, особа, яка звертається з заявою про забезпечення позову, зобов`язана зазначити конкретні заходи, які вона просить застосувати з обґрунтуванням доцільності та необхідності вжиття кожного конкретного заходу, виходячи з мети вжиття заходів забезпечення позову та наявності зв`язку між предметом спору та конкретним заходом.

Зокрема, вимогами частини 1 та 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає зміст і форму заяви, врегульовано, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №9901/77/20 та від 25.03.2020 у справі №9901/77/20.

Наслідком недотримання зазначених вимог, під час подання заяви про забезпечення позову, згідно ч. 7 ст. 140 ГПК України є її повернення заявнику, про що суд постановляє ухвалу.

В даному випадку, у заяві про забезпечення позову заявник просить застосувати три заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта»; накладення арешту на грошові кошти в сумі 215552,59 (сума заявлена до стягнення + судовий збір), що йому належать та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках); накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті товариству і знаходять в нього або в інших осіб.

Однак, як встановлено судом, заявником під час подання заяви про забезпечення позову, не дотримано вимог частини 1, 4 статті 139 ГПК України, оскільки заява не містить обґрунтування доцільності вжиття кожного із заявлених заходів забезпечення позову та необхідності їх вжиття в сукупності.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексі України, обов`язок заявника у заяві наводити обґрунтування доцільності та необхідності вжиття кожного конкретного заходу забезпечення позову відповідними обставинами. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом повертати заяву заявнику.

За таких обставин, оскільки подана заява не відповідає вимогам частини 1 та 4 статті 139 ГПК України заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі продакшн» про забезпечення позову підлягає поверненню.

Керуючись статтями 46, 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі продакшн» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 21.09.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко