ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 місто Дніпро Справа № 904/5000/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєд І.М., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Малєєва О.М., довіреність №245-К-Н-О від 11.01.2020, адвокат;

від відповідача: Резніченко Л.І., ордер АЕ1042089 від 03.11.2020, адвокат;

від третьої особи: Камишникова Ю.М., довіреність №7/10-3429 від 24.12.2020, головний спеціаліст,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 (повний текст складений 31.03.2021, суддя Васильєв О.Ю.) у справі №904/5000/20

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровська міська рада, м. Дніпро

про: витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог) про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро" з незаконного володіння майна - нежитлового приміщення на першому поверсі в п`ятиповерховій будівлі загальною площею 161, 5 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 123, приміщення 54.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він є неволодіючим власником спірного майна, чи його титульним володільцем (зазначена обставина встановлена під час розгляду справи №904/7469/14), що є обов`язковим для позивача за віндикаційним позовом відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України. Місцевим господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро" не є незаконним володільцем спірного майна та правомірно придбало це майно у власника територіальної громади м. Дніпро.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, позивачем жодних нових доказів на підтвердження його права власності на спірне майно ніж ті, що були раніше ним надані під час розгляду справи №904/7469/14 надано не було, тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, так як оскільки докази, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, були спростовані обставинами, які були встановленні в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд не встановив факту, що договір купівлі-продажу за спливом значного проміжку часу не зберігся, однак це не спростовує правомірність придбання позивачем спірного майна за результатами проведеного аукціону, який не визнавався недійсним.

Апелянт зазначає, що як законний власник об`єкту нерухомості на підставі володіння майном понад 10 років подав позов про визнання права власності за набувальною давністю, однак постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 у задоволенні позову було відмовлено. З метою захисту порушених прав та інтересів позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14, однак у відкритті касаційного провадження було відмовлено. На думку апелянта, позивача було незаконно позбавлено права на оскарження постанови у справі №904/7469/14 та, відповідно, підтвердження факту добросовісності набуття позивачем права власності на спірне майно.

Посилаючись на те, що він є законним володільцем спірного майна, апелянт наполягає на задоволенні позову про витребування майна у особи, яка є його останнім набувачем.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20; розгляд скарги призначений у судове засідання на 02.08.2021.

11.06.2021 від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа проти задоволенні апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Дніпровська міська рада зазначає, що під час розгляду справи №904/7469/14 встановлено, що власником спірного нерухомого майна є Дніпровська міська рада. Третя особа відхиляє доводи апелянта про набуття права власності на спірне майно на аукціоні, посилаючись на те, що протокол за результатами аукціону є підставою для укладення договору купівлі-продажу майна, у разі неукладення такого договору вважається, що аукціон не відбувся, тому без надання договору купівлі-продажу позивачем не доведено в установленому порядку право власності на спірне майно, відтак, рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову є правомірним.

23.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач погоджується із висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено в установленому порядку набуття права власності на спірне майно, що, зокрема, встановлено під час розгляду справи №904/7469/14. Також відповідач звертає увагу, що відповідачем за вііндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна, водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро" набуло права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу №285/А від 05.10.2020, тому є законним володільцем майна.

У зв`язку із відпусткою суддів Подобєда І.М. та Березкіної О.В., відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 02.08.2021 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5000/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, справу №908/5000/20 передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді Чус О.В., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 справу №904/5000/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Кузнецової І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Кузнецової І.Л.) розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20 відкладений у судове засідання на 20.09.2021.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 20.09.2021 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5000/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, справу №908/5000/20 передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді Чус О.В., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021 справу №904/5000/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Подобєда І.М.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2021, представник позивача підтримав апеляційну скаргу, представники відповідача та третьої особи підтримали заперечення на апеляційну скаргу, викладені у відзивах.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 у справі №904/7469/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Південне" Дніпропетровської міської ради позовні вимоги задоволені повністю; визнано за Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено; скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 у справі №904/7469/14; відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання права власності.

Центральним апеляційним господарським судом в постанові від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 зазначено, що 29.06.2004 Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" придбало на аукціоні, який проводила Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську, нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123, за ціною 168 948,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом №2 проведення цільового аукціону (податкова застава) від 29.06.2004. Протоколом №2 проведення цільового аукціону від 29.06.2004 встановлено, що кошти в розмірі 157 121,64 грн., в т.ч. ПДВ 26 186,94 грн. вносяться переможцем аукціону як оплата за придбаний товар на п/р в УДК у Дніпропетровській області на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту підписання протоколу переможцем цільового аукціону.

На виконання протоколу №2 проведення цільового аукціону Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" 29.06.2004 перерахувало грошові кошти в сумі 157 121,64 грн., що підтверджується меморіальним ордером №3806 від 29.06.2004.

Звертаючись до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Південне" Дніпропетровської міської ради із позовом про визнання права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" посилався на перебування спірного нежитлового приміщення у відкритому і безперервному правомірному володінні позивача понад 10 років, що є підставою для визнання права власності на нього за набувальною давністю.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що з червня 2004 року по дату звернення позивача до господарського суду з даним позовом (26.09.2014), спірне приміщення знаходилося у відкритому та безперервному володінні та користуванні Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

Центральний апеляційний господарський суд не погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже, при вирішенні спору належить встановленню саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто, ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даній справі вбачається, що позивач набув нерухоме майно внаслідок проведення біржею цільового аукціону з продажу майна, яке знаходилось в податковій заставі .

Згідно з Порядком проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 26.06.2002 №294, у процесі аукціону ведеться протокол. Організатор аукціону затверджує протокол у день проведення аукціону. Затверджений протокол є підставою для укладення протягом 3 днів договору купівлі-продажу. Якщо покупець відмовився від підписання договору купівлі-продажу, вважається, що аукціон з продажу цього активу не відбувся.

Позивачем після затвердження протоколу торгів не був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, право власності не було зареєстровано.

Таким чином, недотримання позивачем порядку укладання договору купівлі-продажу майна за наслідками проведення цільового аукціону свідчить про недобросовісність дій позивача по придбанню цього майна, а тому відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісність заволодіння.

В той же час, на час проведення аукціону власником цього майна була Дніпропетровська міська рада, а не Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Південне" Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя" було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства "Південне", "Центральний" та "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі відповідно до актів приймання-передачі від 18.08.2003, 10.09.2003 та 12.09.2003.

Зазначеним рішенням також зобов`язано Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право комунальної власності територіальної громади міста на об`єкти пункті 1 цього рішення.

З листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вбачається, що у Реєстрі об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпра по проспекту Богдана Хмельницького 123 є запис про нежитлове приміщення на першому поверсі житлового будинку літ.А-5, загальною площею 163,26 кв.м., яке перебуває на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, за інформаційними відомостями, наданими балансоутримувачем до Реєстру станом на 01.04.2016.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, позивач не набув право власності на спірне приміщення за набувальною давністю.

Відповідно до приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 встановлено, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Хмельницького, Богдана, будинок 123, приміщення 54, перший поверх, загальною площею 147, 2 кв.м. була Дніпровська міська рада.

05.10.2020 між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, яка дії від імені територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оренда Дніпро" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №285/А, відповідно до умов якого продавець передав у власність покупця, який став переможцем електронного аукціону без умов №UA-PS-2020-08-12-000136-3 від 11.09.2020 об`єкт малої приватизації нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Хмельницького, Богдана, будинок 123, приміщення 54, перший поверх, загальною площею 147, 2 кв.м. (що підтверджується відповідним актом прийому-передачі нежитлового приміщення (будівлі) від 22.10.2020 З наданих сторонами доказів вбачається, що вищезазначене нерухоме майно 26.10.2020 було зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірне майно (витяг №230300226).

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 143 Конституції України майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

У статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Отже, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, який діяв від імені власника - територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на законних підставах реалізував право власності та здійснив продаж комунального нерухомого майна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро".

Згідно зі статтями 319, 321, 658 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто, не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикаційний позов - це вимога не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна.

Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що в нього є право приналежності, що може бути підтверджено правовстановлюючими документами, а також іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом").

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом.

Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту.

Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Місцевим господарським судом зазначено, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не є ані неволодіючим власником спірного майна, ані його титульним володільцем (зазначена обставина встановлена постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 і відповідно до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України не доказується при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини). Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оренда-Дніпро" не є незаконним володільцем спірного майна та правомірно придбало це майно у власника територіальної громади м. Дніпро. Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" жодних нових доказів на підтвердження його права власності на спірне майно, ніж ті, що були раніше ним надані під час розгляду справи №904/7469/14 надано не було.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" із зазначенням того, що докази, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, були спростовані обставинами, які були встановленні в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14.

Апелянт вважає, що є законним володільцем спірного майна, не погоджується із висновками Центрального апеляційного господарського суду, викладеними у постанові від 23.09.2019 у справі №904/7469/14, посилається на безпідставність відмови у відкритті касаційного провадження Верховним Судом та наполягає на задоволенні позову про витребування майна у особи, яка є його останнім набувачем,

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник або титульний власник, однак Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є або неволодіючим власником спірного майна, або його титульним володільцем. При цьому, місцевий господарський суд правильно зазначив, що вказані обставини встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 і відповідно до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України не доказується при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта стосовно безпідставної, на думку апелянта, відмови Верховного Суду у відкритті касаційного провадження щодо перегляду постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №904/7469/14 з огляду на те, що предметом апеляційного перегляду є рішення місцевого господарського суду у справі №904/5000/20.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі №904/5000/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений - 21.09.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Чус