РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2021Справа № 910/5109/21

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Гиренко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Дніпро, 49000)

До Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, Центральна Частина Києва, 01601)

За участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1) Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г; ідентифікаційний код 00032129) в особі Філія - Дніпропетровське управління АТ "Ощадбанк" (49000, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 115; ідентифікаційний код 09305480);

2) Акціонерний банк "Кліринговий Дім" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літ. А; ідентифікаційний код 21665382);

3) Акціонерне товариство "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50; ідентифікаційний код 14360506);

4) Акціонерне товариство "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; ідентифікаційний код 21685166)

про визнання зобов`язання припиненим на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог

За участі представників учасників судового процесу:

Від позивача: Дмитренко А. А., довіреність № 007.1Др-248/1-0621 від 25.06.2021;

Від відповідача: Будник Б.А., адвокат, довіреність № 14-183 від 07.10.2020;

Від третіх осіб 1-4: не прибули.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі за текстом - позивач) з вимогами до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - відповідач) про визнання зобов`язання у сумі 294293380,98 грн припиненим на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані не визнанням з боку відповідача обставин припинення зобов`язань позивача перед відповідачем, підтверджених рішенням у справі № 904/4470/16, на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321 на суму 294 293 380, 98 грн. Обставина не визнання з боку відповідача факту припинення відповідного зобов`язання підтверджується тим, на думку позивача, що приватним виконавцем щодо позивача здійснюється примусове стягнення коштів, за заявою відповідача, за рішенням у справі № 904/1209/18, в тому числі, накладений арешт на грошові кошти позивача та списуються з його рахунків кошти, а також відхиленням (не виконанням) банківськими установами, в яких у позивача відкриті рахунки, платіжних доручень позивача.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд визнати припиненим його зобов`язання перед відповідачем у сумі 294 293 380, 98 грн на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. Також позивач просить залучити до участі у справі банківські установи, в яких у позивача відкриті рахунки, оскільки рішення у даній справі вплине на обов`язок відповідних банківських установ поновити операції за рахунками позивача.

30.03.2021 відповідальними працівниками Господарського суду міста Києва складений акт про відсутність вкладень у позовній заяві, відповідно до якого у позовній заяві Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" не виявилося, вказаних у додатках документів, а саме: доказів сплати судового збору та доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу учасників справи.

01.04.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем додані докази сплати судового збору та докази направлення позовної заяви з додатками на адресу учасників справи.

02.04.2021 суд, за результатами розгляду позовної заяви та заяви про усунення недоліків, постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій встановив позивачу строк та спосіб усунення встановлених судом недоліків позовної заяви.

05.04.2021 від позивача через відділ канцелярії суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (від 05.04.2021 вих. № 1/05-4), в якій позивач уточнив обставини, якими обґрунтовує свої позовні вимоги.

В уточненій позовній заяві позивач підтвердив, що обґрунтовує свої вимоги обставинами не визнання з боку відповідача обставин припинення зобов`язань позивача перед відповідачем, підтверджених рішенням у справі № 904/4470/16, на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321 на суму 294 293 380, 98 грн. Крім того, позивач зазначив, що, обставини не визнання з боку відповідача факту припинення відповідного зобов`язання підтверджується тим, що: (1) відповідач продовжує примусове стягнення коштів з позивача на підставі рішення суду у справі № 904/4470/16 (ВП 59350535 відкрите 13.06.2019); (2) відповідач, як кредитор, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, яку обґрунтовує, в тому числі, невиконанням з боку позивача рішення у справі № 904/4470/16, і за такою заявою 22.03.2021 відкрито провадження про банкрутство (справа № 904/2573/21).

На виконання вимог суду, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2021, позивач додав до заяви про уточнення позовних вимог докази направлення відповідачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, постанови приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рахунки позивача (ВП 59350535), остаточне рішення у справі № 904/4470/16, докази погашення боргу позивача перед відповідачем на суму 67 666 655, 36 грн, та зазначив в заяві, що рішення у справі № 910/9617/20 від 11.01.2021 законної сили не набрало. Також, на підтвердження обставин, викладених у заяві про уточнення позовних вимог позивач надав відповідні докази.

Крім того, 05.04.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зобов`язати банківські установи, згідно з наведеним ним переліком, відновити операції за рахунками клієнта - АТ "Дніпропетровськгаз" в частині виконання платіжних доручень АТ "Дніпропетровськгаз".

05.04.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/5109/21, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 27.04.2021 та залучив до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Філія - Дніпропетровське управління АТ "Ощадбанк", Акціонерний банк "Кліринговий Дім", Акціонерне товариство "Банк Альянс", Акціонерне товариство "ОТП Банк", про що постановив відповідну ухвалу, в якій навів мотиви та обґрунтування прийнятих процесуальних рішень.

07.04.2021 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло клопотання, в якому останнє просить суд відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

08.04.2021 суд повернув заявнику заяву про забезпечення позову, про що постановив відповідну ухвалу, в якій навів мотиви та обґрунтування прийнятого процесуального рішення.

26.04.2021 від третьої особи - 1 надійшли пояснення, в яких третя особа, в тому числі, просила розгляд даної справи здійснювати без участі представника АТ "Ощадбанк".

27.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з не сплатою позивачем судового збору за розгляд його позовних вимог, як таких, що носять майновий характер.

27.04.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

В судовому засіданні 27.04.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче судове засідання на 27.05.2021.

28.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.05.2021 від позивача через відділ канцелярії суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд визнати припиненим з 15.12.2016 зобов`язання (згідно з переліком), встановлене п. 6.1. ст. 6 Договору на купівлю - продаж природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013, підтверджене та/або непідтверджене рішеннями судів, неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, а саме:

- 361 779 008, 86 грн (у тому числі борг - 348 222 726, 62 грн, 3 583 797, 82 грн - річні, 9 972 484, 42 грн - інфляційні втрати) за договором від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ (справа № 904/4470/16);

- 99 755 094, 83 (у тому числі 3 % річних - 18 679 583,84 грн, інфляційні втрати - 81 075 510, 99 грн) за договором купівлі - продажу газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ (справа № 904/1209/18);

- 25 037 462, 70 грн (інфляційні втрати) за договором від 04.01.2013 № 13-137 - ВТВ за період з лютого 2018 включно до грудня 2018 року включно (справа № 904/5326/19);

- 3 434 525, 52 грн (3% річних) за договором купівлі - продажу газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ за період січень - квітень 2019 року (справа № 904/92/20);

- 11 988 369, 84 грн (інфляційні втрати) за договором від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ за період з січня по квітень 2019 року включно (справа № 904/5739/19);

- 8 786 661, 13 (3 % річних) за договором купівлі - продажу газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ (справа № 904/4724/19).

17.05.2021 від позивача надійшли заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без руху.

24.05.2021 від відповідача засобами електронного поштового зв`язку (25.05.2021 засобами поштового зв`язку) надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову.

25.05.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 27.05.2021 суд відмовив Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в задоволенні заяви про залишення позовної заяви без руху, відмовив Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" в прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог та відклав підготовче судове засідання на 24.06.2021, про що постановив відповідну ухвалу, в якій навів мотиви та обґрунтування прийнятих процесуальних рішень.

23.06.2021 засобами електронної пошти (24.06.2021 безпосередньо в судовому засіданні) від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій постанов Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/9617/20 від 28.01.2021 та Касаційного господарського суду у справі № 904/3173/19 від 12.11.2020.

В судовому засіданні 24.06.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.07.2021.

09.07.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 13.07.2021 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи по суті на 12.08.2021.

10.08.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 12.08.2021 суд на місці ухвалив закінчити встановлення фактичних обставин справи перевірку їх доказами та відкласти судове засідання на 02.09.2021.

В судове засідання 02.09.2021 треті особи не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач та відповідача в судове засідання 02.09.2021 прибули та надали усні пояснення, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Заслухавши вступне слово сторін справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, відповідач - своїх заперечень проти позову дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні, наявні у справі докази та оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на принципі верховенства права та нормах закону, Суд -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (покупець) було укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-137-ВТВ (надалі - договір), відповідно пунктів 1.1 та 1.2 якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ (далі - газ), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №11 від 05.02.2015) передбачено, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року газ в обсязі до 173 534,749 тис. куб.м., у тому числі у 2013 році 39 508,910 тис. куб.м., у 2014 році до 56 998,899 тис. куб.м., у 2015 році до 74 858,060 тис. куб.м.

Додатковими угодами №1 від 10.07.2013, №2 від 08.08.2013, №3 від 31.12.2013, №4 від 28.04.2014, №5 від 15.05.2014, №6 від 10.06.2014, №7 від 05.09.2014, №8 від 10.11.2014, №9 від 03.12.2014, №10 від 22.12.2014, №11 від 05.02.2015, №12 від 10.03.2015, №13 від 03.04.2015, №14 від 12.05.2015, №15 від 03.06.2015, №15 від 10.07.2015, №17 від 12.10.2015, №18 від 28.10.2015, №19 від 27.11.2015 сторонами вносилися зміни до пункту 5.2 договору на купівлю-продаж природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013 в частині вартості природного газу.

У зв`язку із неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" умов договору №13-137-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 в частині своєчасної оплати природного газу, поставленого у період з березня 2015 року по грудень 2015 року, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" про стягнення 413084 907,10 грн заборгованості за вказаним вище договором.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд 05.10.2016 у справі № 904/4470/16 за результатами перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 постановив: рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 у справі №904/4470/16 скасувати; прийняти нове рішення; позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 348 222 726,62 грн заборгованості за природний газ, 3 583 797,82 грн 3% річних, 9 972 484,42 грн інфляційних втрат, 181 027,48 грн витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовити; стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 199 130,23 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16 була залишена в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.04.2018 у справі № 904/4470/16.

02.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», як первісний кредитор, та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", як новим кредитором був укладений договір № 02-05/19 відступлення права вимоги (далі за текстом - договір відступлення права вимоги). Згідно до п. 1.1. договору відступлення права вимоги первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги на суму 382 457 448, 59 грн по зобов`язанню, яке виникло у АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» в частині вартості отриманого природного газу та розподіленого населенню ПАТ «Дніпропетровськгаз» по договорам, за якими заборгованість АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» складає: договір № 15-709-Н від 30.06.2015 заборгованість - 70 010 998, 41 грн; договір № 16-106-Н від 30.12.2015 заборгованість - 166 307 009, 31 грн; договір № 16-405-Н від 28.10.2016 заборгованість - 58 524 863, 92 грн; договір № 17-204-Н від 12.04.2017 заборгованість - 36 649 003, 97 грн; договір № 17-404-Н від 29.09.2017 заборгованість - 42 915 085, 12; договір № 18-504-Н від 05.11.2018 заборгованість - 8 050 487, 87 грн.

В п. 1.3. договору відступлення права вимоги було погоджено, його сторонами, що право вимоги, що відступається за договором, переходить до нового кредитора з моменту укладення договору. Додаткового оформлення відступлення права вимоги не вимагається. Після переходу права вимоги до нового кредитора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідне право вимоги.

24.03.2021 позивач (правонаступник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз") направив відповідачу заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (вих. № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021), в якій повідомив про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а саме:

- АТ «Дніпропетровськгаз» має перед АТ «НАК «Нафтогаз України» непогашене грошове зобов`язання у сумі 294 293 380, 98 грн, що підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 та постановою Верховного суду від 11.04.2018 по справі № 904/4470/16;

- Одночасно АТ «НАК «Нафтогаз України» має перед ПАТ «Дніпропетровськгаз» непогашене грошове зобов`язання у сумі 382 457 448, 59 грн, яке виникло у зв`язку з невиконанням АТ «НАК «Нафтогаз України» вимоги ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 02.05.2019 № 49007.1-Сл-7677-0519

- на підставі ст. 601 ЦК України АТ «Дніпропетровськгаз» заявив про припинення його зобов`язання за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016.

Обставини припинення зобов`язань позивача перед відповідачем, підтверджених рішенням у справі № 904/4470/16, на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321 на суму 294 293 380, 98 грн, відповідачем не визнаються.

II. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача до відповідача про визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем у сумі 294 293 380, 98 грн на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321.

III. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві та інших заявах по суті справи:

(1) підставою для проведення заліку слугував договір відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «Дніпротетровськгаз збут» та АТ «Дніпропетровськгаз» 02.05.2019 № 02-05/19;

(2) джерелом формування заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог слугувала переплата грошових коштів зі сторони ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь АТ «НАК «Нафтогаз Україна», що була відступлена на користь позивача;

(3) факт дійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується також рішення Господарського суду міста Києва № 910/9617/20 від 11.01.2021 за позовом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення 1 790 026 385, 63 грн і висновком експерта № 5124/20-21 в рамках кримінального провадження;

(4) відносно АТ «Дніпропетровськгаз» з боку АТ «НАК «Нафтогаз України» подано заяву до суду про відкриття провадження у справі про банкрутство і, після надходження заяви від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321, заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство не відкликано;

(5) відносно АТ «Дніпропетровськгаз» за ініціативою АТ «НАК «Нафтогаз України» відкрито ще 13.06.2019 виконавче провадження № 59350535, яке залишається незакінченим і за яким триває арешт коштів АТ «Дніпропетровськгаз» на рахунках в банківських установах;

(6) добровільно грошовими коштами АТ «Дніпропетровськгаз» сплачено АТ «НАК «Нафтогаз України» на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16 67666655, 36 грн;

(7) за наслідками невизнання відповідачем обставин припинення зобов`язань позивача перед ним на суму 294 293 380, 98 грн на підставі заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.03.2021 № 490007.1-Сл-5215-0321, позивач позбавлений можливості у будь - якій банківській установі здійснювати розрахункові операції в цілях ведення безперебійної господарської діяльності.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що:

(1) відповідач заперечує проти вимог, які зараховуються за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021, що вказує на відсутність безспірності заявлених однорідних вимог та свідчить про відсутність всіх необхідних умов, передбачених ст. 601 ЦК України, для здійснення такого зарахування;

(2) спірність вимог позивача підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі № 904/2215/19, яким було визнано недійсним правочин, оформлений заявою позивача № 490007.1-Сл-7969-0519 від 11.05.2019 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, підтверджених рішенням суду у справі № 904/4470/16 на загальну суму 362 159 166, 57 грн;

(3) вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до АТ «НАК «Нафтогаз України», права вимоги на які були передані позивачу за договором № 02-05/19 від 02.05.2019, були визнані необґрунтованими Верховним Судом у справі № 904/3173/19;

(4) рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/9617/20 не може містити висновків, щодо дійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021, з огляду на не, що відповідне рішення було ухвалене 11.01.2021, а заява складена - 24.03.2021, і рішення у справі № 910/9617/20 не набрало законної сили;

(5) висновок експерта № 5124/20-21 в рамках кримінального провадження №0000534, на який посилається позивач, не був доданий позивачем до його позовної заяви;

(6) обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та неефективним, оскільки заявлені позивачем вимоги не можуть бути виконані у примусовому порядку з огляду на відсутність механізму виконання такого рішення;

(7) позов АТ «Дніпропетровськгаз» суперечить принципу правової визначеності, оскільки спрямований на «створення перешкод» з виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності та/або відсутності підстав для припинення зустрічних однорідних зобов`язань сторін за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи є позивач кредитором відповідача, на яку суму, та чи настав строк виконання зобов`язання?;

- чи є відповідач кредитором позивача, на яку суму, та чи настав строк виконання зобов`язання?;

- чи є вимоги сторін зустрічними, однорідними та безспірними?;

- чи відбулося припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до положень статті 601 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до положень статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

З огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Таким чином, для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Подібну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19, від 24.01.2018 у справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 у справі № 910/13205/17 та від 13.11.2018 у справі № 914/163/14.

Відповідач визнає обставини наявності у позивача перед ним невиконаних зобов`язань в розмірі 294 293 380, 98 грн, строк виконання яких настав, за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16, та заперечує обставини наявність у нього будь - яких зобов`язань перед позивачем.

Позивач стверджує, що право вимоги до відповідача, в тому числі, на суму 294 293 380, 98 грн, було набуте ним на підставі договору № 02-05/19 відступлення права вимоги від 02.05.2019, укладеного між позивачем, як новим кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», як первісним кредитором.

Згідно п.1.1. договору відступлення права вимоги, за таким договором позивач набув права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до відповідача за договорами № 15-709-Н від 30.06.2015, № 16-106-Н від 30.12.2015, № 16-405-Н від 28.10.2016, № 17-204-Н від 12.04.2017, № 17-404-Н від 29.09.2017, № 18-504-Н від 05.11.2018, на загальну суму 382 457 448, 59 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що джерелом переданого зобов`язання є переплата грошових коштів зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на користь відповідача.

В поясненнях по справі позивач зазначав також, що, в свою чергу, право вимоги переплати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до відповідача виникло у зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 143 від 27.02.2019, відповідно до якої:

- не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» та від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників»;

- не нараховуються постачальниками природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619, а також штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.

Тобто, за твердженням позивача, положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу» передбачають обов`язок відповідача з коригування вартості газу поставленого Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» за договорами № 15-709-Н від 30.06.2015, № 16-106-Н від 30.12.2015, № 16-405-Н від 28.10.2016, № 17-204-Н від 12.04.2017, № 17-404-Н від 29.09.2017, № 18-504-Н від 05.11.2018.

Водночас, згідно сталої судової практики, яка зокрема викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19 (сторонами зазначеної справи є ті самі сторони, що і у даній справі), постанова Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу» не покладає на АТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язання повернути покупцю газу чи іншим суб`єктам господарювання будь-які грошові кошти, у тому числі, за виконаними господарськими договірними зобов`язаннями, і вказана постанова не наділяє суб`єктів господарювання правом вимоги до АТ «НАК «Нафтогаз України».

За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обсяг цих прав (наприклад, сума заборгованості, права на стягнення відсотків, штрафних санкцій тощо) та умови (наприклад, боржник може виконати зобов`язання тільки за умови надання певної інформації) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Враховуючи зазначене, наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» станом на момент укладання договору відступлення права вимоги, права вимоги до відповідача, на переконання суду є спірною обставиною.

При цьому, із змісту постанови Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, копія якої додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що 03.05.2019 на адресу НАК "Нафтогаз України" від АТ "Дніпропетровськгаз" надійшли повідомлення від 02.05.2019 № 497007.2 Сл-6463-0518 про заміну первісного кредитора та вимога від 02.05.2019 № 490007.1-Сл-7677-0519 про виконання грошового зобов`язання. Вимогу АТ "Дніпропетровськгаз" обґрунтувало тим, що між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" (первісний кредитор) та АТ "Дніпропетровськгаз" (новий кредитор) укладено договір від 02.05.2019 № 02-05/19 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до НАК "Нафтогаз України" щодо виконання грошового зобов`язання у сумі 382 457 448,59 грн, яке є переплатою і виникло у зв`язку із невиконанням НАК "Нафтогаз України" постанов Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 та від 27.02.2019 № 143 в рамках договорів, укладених між НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" від 30.06.2015 № 15-709-Н, від 30.12.2015 № 16-106-Н, від 28.10.2016 № 16-405-Н, від 28.10.2016 № 17-204-Н, від 29.09.2017 № 17-404-Н та від 05.11.2018 № 18-504-Н. 11.05.2019 АТ "Дніпропетровськгаз" направило на адресу НАК "Нафтогаз України" заяву № 490007-Сл-7969-0519 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (т. 1, а.с. 84-85). За змістом заяви, АТ "Дніпропетровськгаз" повідомив, що має перед НАК "Нафтогаз України" непогашене грошове зобов`язання в сумі 362 159 166,57 грн, яке складається з: 348 222 726,62 грн - заборгованість за природний газ; 3 583 797,82 грн - 3 % річних; 9 972 484,42 грн - інфляційні втрати; 181 027,48 грн - витрати по сплаті судового збору, що підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 та постановою Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/4470/16 за позовом НАК "Нафтогаз України" до АТ "Дніпропетровськгаз" про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-137- ВТВ.

Одночасно НАК "Нафтогаз України" має перед АТ "Дніпропетровськгаз" непогашене грошове зобов`язання у сумі 382 457 448,59 грн, яке виникло, у зв`язку з невиконанням НАК "Нафтогаз України" вимоги АТ "Дніпропетровськгаз" від 02.05.2019 № 490007.1-Сл-7677-0519. Строк виконання даного зобов`язання настав 11.05.2019. Посилаючись на положення статті 601 ЦК України, АТ "Дніпропетровськгаз" заявив про припинення зобов`язання, яке виникло на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 та постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/4470/16 у сумі 362 159 166,57 грн шляхом його зарахування.

Предметом позову у справі № 904/2215/19 були вимоги НАК "Нафтогаз України" до АТ "Дніпропетровськгаз" про визнання недійсним правочину, оформленого АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз" заявою від 11.05.2019 № 490007-Сл-7969-0519, про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

04.02.2020 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2215/19, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020 та постановою Верховного Суду від 23.09.2020, було визнано недійсним правочин, оформлений заявою № 490007-Сл-7969-0519 від 11.05.2019 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, підтверджених рішенням суду у справі № 904/4470/16 на загальну суму 362 159 166, 57 грн. Судові рішення мотивовані тим, що грошові вимоги ПАТ "Дніпропетровськгаз" (новий кредитор) до АТ "НАК "Нафтогаз України" на суму 362 159 166,57 грн, які є предметом заліку за заявою від 11.05.2019, є спірними з огляду на існування між сторонами спору щодо наявності та розміру відповідного зобов`язання, що свідчить про невідповідність спірного правочину вимогам статті 601 ЦК України та є підставою для визнання його недійсним, як такого, що вчинений з недодержанням вимог частини 1 статті 203 ЦК України.

Отже, в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2215/19 встановлені обставини звернення позивача до відповідача ще в травні 2019 року із заявою про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16 та договору № 02-05/19 відступлення права вимоги від 02.05.2019 (заявою аналогічною заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021), а також обставини спірності таких вимог.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ПАТ "Дніпропетровськгаз" до АТ НАК "Нафтогаз України" на суму 294 293 380, 98 грн, які є предметом заліку за заявою від 24.03.2020, є спірними з огляду на існування між сторонами спору щодо наявності та розміру відповідного зобов`язання, відповідно, правочин, оформлений позивачем заявою від 24.03.2020 про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321, не відповідає вимогам статті 601 ЦК України, та не припиняє зобов`язань позивача перед відповідачем.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог, як необґрунтованих та безпідставних.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи, письмових поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають та не входять до предмету спору та доказування у даній справі.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог, наведених ним обґрунтувань та наданих позивачем доказів, приймаючи до уваги доводи відповідача та надані ним докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача та його розмір, та відповідно не доведено зустрічність, однорідність та безспірність вимог про зарахування яких складена заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 490007.1-Сл-5215-0321 від 24.03.2021, а відтак про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно статі 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 03340920) до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, Центральна Частина Києва, 01601; ідентифікаційний код 20077720) про визнання зобов`язання припиненим на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 03340920).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.09.2021.

Суддя Ганна Бондаренко - Легких