РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2021Справа № 910/11158/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення 65 827,94 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача 65 827,94 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст.ст 3, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.05.2021 року відбулася ДТП за участю транспортних засобів марки «Рено» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (винна особа у ДТП) цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача та «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб).

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 55 852,94 грн. та проведено взаємозалік із страхувальником у розмірі 9 975,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2021 року у справі №361/4276/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, за те, що 06.05.2021 року в Київській області, м. Бровари по вул. Броварської сотні, 7б, керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду, у результаті чого автомобілі отримали пошкодження.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору УБ №1508659 добровільного страхування транспортного засобу за програмою «Стандарт» від 24.12.2020 року.

Згідно ремонтної калькуляції №51253 від 24.05.2021 року та рахунків страхового відшкодування, вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 становить 65827,94 грн.

Відповідно до страхових актів №СТО-21-51253/1 від 28.05.2021 та №СТО-21-51253/2 від 28.05.2021 позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 65 827,94 грн.

Кошти в розмірі 55 852,94 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №27241 від 31.05.2021, на решту суми в розмірі 9 975,00 грн. проведено взаємозалік із страхувальником.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, особою винною в ДТП є ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідач, як страховик винної особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За таких обставин, оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, ліміту відповідальності, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 65 827,94 грн. (65 827,94 грн. мінус франшиза - 0 грн.).

Доказів сплати вказаного страхового відшкодування відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позов про стягнення 65 827,94 грн. страхового відшкодування є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, буд.7-Д, ) 65 827,94 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 94 коп. та 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна