РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/760/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Державна установа "Житомирська виправна колонія (№4)",

, пр-т Незалежності, 172, м. Житомир, 10001

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс",

, вул. Незалежності, 42, м. Ніжин, 16600

Предмет спору: про зобов`язання повернути майно,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Державна установа "Житомирська виправна колонія (№4)" звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс", у якому позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути Державній установі "Житомирська виправна колонія (№4)" Контролер СОЄ у кількості 1 штука.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.08.2021 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 26.07.2021 відповідач отримав 02.08.2021.

Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 17.08.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Шморгуна В. В. 17.08.2021 у відпустці, ухвалою суду від 03.08.2021 підготовче засідання призначено на 31.08.2021 о 14:00.

Сторони у підготовче засідання 31.08.2021 не з`явились.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, проте про причини неявки суду не повідомив.

До початку підготовчого засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд справи, призначеної на 31.08.2021 о 14:00, без участі представника.

Вказана заява від імені позивача підписана представником Ткачук Л. В., на підтвердження повноважень якої до заяви додана довіреність від 08.12.2020 №5/4/4-3736.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В частині 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

При цьому підписання та/або подання заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Проте матеріали справи не містять інформації та документів про те, що Ткачук Л. В. наділена повноваженнями на самопредставництво у розумінні ч. 3 ст. 56 ГПК України.

Крім того, з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search), інформація про особу, що підписала заяву від імені позивача в такому Реєстрі відсутня.

Доказів того, що Ткачук Л. В. має статус адвоката, суду також не надано.

Таким чином, заява про розгляд справи без участі представника позивача підписана неуповноваженою особою, а відтак суду у підготовчому засіданні 31.08.2021 залишив її без розгляду.

Разом з тим, суд вважає, що подання такої заяви свідчить про обізнаність позивача про дату, час та місце проведення підготовчого засідання 31.08.2021.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 31.08.2021 проводилось за відсутності сторін (їх представників).

До початку підготовчого засідання від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про направлення документів на зазначені у ній електронні адреси.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 суд встановив, що надіслане відповідачем електронною поштою клопотання не підписане електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП), про що відділом документального забезпечення (канцелярією) суду на роздрукованому примірнику відзиву проставлений відповідний штамп.

Частиною 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначає, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Отже, створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Оскільки клопотання надіслано електронною поштою та не скріплене ЕЦП, воно не вважається таким, що підписане відповідачем (його представником).

Відповідно до ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача підлягає поверненню йому без розгляду, але оскільки воно надійшло електронною поштою, то його роздруківка долучена судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.09.2021 о 10:30.

Ухвалою суду від 31.08.2021 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 09.09.2021.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копії ухвал суду від 31.08.2021 та від 02.09.2021 про виправлення описки були направлені позивачу та відповідачу на їх електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно.

З електронної адреси відповідача на електронну адресу суду надійшло повідомлення про отримання вказаних ухвал суду.

Крім того, секретарем судового засідання Дубиною О. М. було вжито заходів для повідомлення відповідача засобами телефонного зв`язку про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 09.09.2021, про що складено телефонограму від 02.09.2021.

Також 06.09.2021 засобами поштового зв`язку на адресу відповідача були направлені копії ухвал суду від 31.08.2021 та від 02.09.2021 про виправлення описки.

Згідно з витягом з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 486, тобто ухвал суду від 31.08.2021 та від 02.09.2021, направлених на адресу відповідача, останній отримав вказані ухвали 09.09.2021.

Таким чином, судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 09.09.2021 і за наведених обставин суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи у Господарському суді Чернігівської області 09.09.2021 о 10:30.

До того ж, інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвали суду від 31.08.2021 та від 02.09.2021 у справі №927/760/21 оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Сторони у судове засідання 09.09.2021 не з`явились.

До початку судового засідання від позивача електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні 09.09.2021 суд встановив, що надіслане позивача електронною поштою клопотання не підписане електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП), про що відділом документального забезпечення (канцелярією) суду на роздрукованому примірнику відзиву проставлений відповідний штамп.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що клопотання позивача підлягає поверненню йому без розгляду, але оскільки воно надійшло електронною поштою, то його роздруківка долучена судом до матеріалів справи.

Разом з тим, суд вважає, що надіслання такого клопотання, не зважаючи на недотримання порядку його подання, свідчить про обізнаність позивача про дату, час та місце проведення судового засідання 09.09.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 09.09.2021 проводилось за відсутності сторін (їх представників).

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання, на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України вступна та резолютивна частини рішення була підписана судом 09.09.2021 у нарадчій кімнаті без їх проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором відповідального зберігання №13-А від 30.11.2020 в частині повернення майна позивачу.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

30.11.2020 року між Державною установою «Житомирська виправна колонія (№ 4)» (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (далі - Постачальник) укладено договір №224-Г про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договір №224-Г) (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1.1 Договору №224-Г Постачальник зобов`язався у 2020 році поставити Замовнику товари, зазначені в специфікації (Додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити такий товар: Системи та пристрої нагляду та охорони ДК 021:20-1 (Контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012).

Загальна сума цього Договору становить 14 700,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 450,00 грн (п. 3.1 Договору №224-Г).

Згідно з п. 4.1, 5.1 Договору №224-Г Замовник здійснює оплату вартості товару, що постачається, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі видаткової накладної за наявності бюджетного фінансування протягом 10 банківських днів з дня поставки товару. Строк поставки товару Постачальником - протягом 20 робочих днів з дня підписання договору.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині платіжних зобов`язань - до їх повного виконання (п. 10.1 Договору №224-Г).

Відповідно до Специфікації (додаток № 1 до Договору № 224-Г) предметом поставки є контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012 у кількості 1 шт. вартістю 14 700,00 грн (а.с. 10).

На підставі видаткової накладної № ІЦ-0000071 від 30.11.2020 відповідач поставив позивачу зазначений у Специфікації товар на суму 14 700,00 грн (а.с. 11).

У цей же день, 30.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» (далі - Зберігач) та Державною установою «Житомирська виправна колонія (№ 4)» (далі - Поклажодавець) укладено договір №13-А відповідального зберігання (далі - Договір №13-А) (а.с. 13-14).

За умовами п. 1.1, 1.2 Договору № 13-А Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання згідно Акту приймання-передачі товарів (Додаток до договору), який є невід`ємною частиною договору, наступне майно: ДК 021:20-1 - Системи та пристрої нагляду та охорони (Контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012) у кількості 1 шт. вартістю 14 700,00 грн.

Місце зберігання: м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42.

Відповідно до п. 2.1, 3.2 Договору №13-А Зберігач зобов`язався, зокрема, прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання майна в належності стані в період дії цього договору; повернути майно Поклажодавцю за першою вимогою. Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.03.2021 (п. 7.1 Договору №13-А).

30.11.2020 сторонами підписано акт приймання-передачі товару на відповідальне зберігання (додаток до Договору №13-А), згідно з яким Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання товар - ДК 021:20-1 - Системи та пристрої нагляду та охорони (Контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012) у кількості 1 шт. вартістю 14 700,00 грн (а.с. 15).

Платіжним дорученням №739 від 01.12.2020 позивач перерахував відповідачу кошти за товар згідно з Договором №224-Г у розмірі 14 700,00 грн (а.с. 12).

22.03.2021 позивач на адресу відповідача направив вимогу №5/4/4-915 від 19.03.2021, у якій просив протягом 3-х днів з дати отримання цього листа повернути з відповідального зберігання майно, передане відповідно до Договору №13-А (а.с. 16-18).

Вказана вимога отримана відповідачем 25.03.2021, на підтвердження чого надано трекінг Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення №566 (а.с. 19).

Позивач надав суду лист відповідача №166 від 28.04.2021, наданий у відповідь на його претензію №5/4/4-914 від 19.03.2021, у якому зазначено, що згідно з ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 28.01.2021 та від 15.02.2021 Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань в межах проведення кримінального провадження № 0000033 від 18.01.2021 проведено вилучення всього обладнання, поставка якого передбачена Державним установам кримінально-виконавчої системи за результатами процедур закупівель у 2020 році; обладнання буде повернуто в найкоротші строки після повернення його ТОВ «Інженерний центр «Імпульс». У зв`язку з вищевикладеним, відповідач запропонував продовжити строк виконання договору відповідального зберігання від 18.11.2020 №20/075/10-А до 31.12.2021 (а.с. 23).

Отже, вказана відповідь надана відповідачем на іншу вимогу позивача та у ній йде мова про зовсім інший договір, а відтак лист відповідача №166 від 28.04.2021 не стосується предмету спору.

Доказів повернення спірного майна відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч. 1, 2 ст. 938 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (частина 1); річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 ЦК України).

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановив суд, позивач передав відповідачу на відповідальне зберігання контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012, який останній зобов`язався повернути за першою вимогою позивача.

Позивач до закінчення строку Договору №13-А направив відповідачу вимогу про повернення з відповідального зберігання майна, яку він не виконав.

Оскільки відповідач не повернув позивачу спірне майно за його вимогою, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 221, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (, вул. Незалежності, 42, м. Ніжин, 16600) повернути Державній установі "Житомирська виправна колонія (№4)" (, проспект Незалежності, 172, м. Житомир, 10001) майно, передане на відповідальне безоплатне зберігання згідно з договором №13-А відповідального зберігання від 30.11.2020, а саме: ДК 021:20-1 - Системи та пристрої нагляду та охорони (Контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012) у кількості 1 шт. вартістю 14 700,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (, вул. Незалежності, 42, м. Ніжин, 16600) на користь Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" (, проспект Незалежності, 172, м. Житомир, 10001) 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 17.09.2021.

Суддя В. В. Шморгун