РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2021Справа № 910/3907/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Ратмир-Соло"

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк"

про усунення перешкод у користуванні правом власності,

За участю представників учасників справи:

від позивача: Тесленко Т.В. за ордером від 08.09.2021 року серії АІ № 1140358;

Свічколап С.Д. (згідно з витягом з ЄДРПОУ);

від відповідача: Костюк М.Д. (згідно з витягом з ЄДРПОУ);

від третьої особи: Синянська Я.М. за ордером від 01.08.2021 року серії КВ № 416364.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Ратмир-Соло" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні позивачем належним йому правом власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хоткевича Гната, будинок 13-а (попередня назва вулиці - Червоногвардійська, 13-а), шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України та/або органів державної реєстрації прав на нерухоме майно (Департамент нотаріату та реєстрації Міністерства юстиції України) та/або посадових осіб Міністерства юстиції України виконати накази відповідача від 19.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 № 3635/5 шляхом фактичного видалення записів та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: № 52009689 від 17.04.2020 року та № 52010353 від 17.04.2020 року, № 52446495 від 29.05.2020 року, № 52446516 від 30.05.2020 року, № 52599952 від 10.06.2020 року, № 52599980 від 10.06.2020 року, з метою приведення у стан, що існував до прийняття таких рішень, не пізніше наступного робочого дня з набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано Приватному підприємству "Ратмир-Соло" строк для усунення недоліків.

22.03.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі № 910/3907/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.04.2021 року.

26.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на неможливість виконання наказів Міністерства юстиції України від 19.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 № 3635/5, у зв`язку із наявністю в Державному реєстрі прав ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно, зокрема, комплексу будівель і споруд, загальною площею 2542,2 м2, що розташований у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13-а (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000).

До початку призначеного підготовчого засідання 27.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від імені Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" надійшло письмове клопотання від 27.04.2021 року про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У підготовчому засіданні 27.04.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження відповідачу строку на подання відзиву на позовну заяву до 27.04.2021 року; встановлено позивачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 05.05.2021 року, встановлено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 17.05.2021 року; підготовче засідання відкладено на 18.05.2021 року; питання про прийняття до розгляду та вирішення клопотання про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відкладено до наступного призначеного підготовчого засідання.

07.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача від 05.05.2021 року на клопотання про залучення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, 07.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь Приватного підприємства "Ратмир-Соло" від 05.05.2021 року на відзив на позовну заяву (відправлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 05.05.2021 року), в якій позивач вказав, що за приписами чинного законодавства спірний запис за наказом відповідача від 19.07.2020 року № 2438/5 мав бути видалений 20.07.2020 року, тобто до моменту постановлення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали про забезпечення позову від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20. Крім того, Приватне підприємство "Ратмир-Соло" також вказало на те, що видалення записів, які визнані незаконними та не оскаржені, не може, на його думку, вважатися внесенням змін до державного реєстру нерухомого майна. Так, незаконний запис не породжує будь-яких юридичних наслідків, а тому приведення офіційних записів у попередній стан не може вважатися внесенням змін до реєстру, оскільки жодні відомості про власника майна не змінюються, а видалення запису не є зміною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак, постановлення місцевим адміністративним судом ухвали від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20, на думку позивача, не може бути підставою для невиконання наказів відповідача від 19.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 № 3635/5.

11.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 06.05.2021 року про долучення до матеріалів справи доказів надсилання на адресу відповідача, зокрема, відповіді на відзив на позовну заяву від 05.05.2021 року.

18.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів.

У підготовчому засіданні 18.05.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено відповідачу процесуальний строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 24.05.2021 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/3907/21 було продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 08.06.2021 року. Крім того, цією ухвалою клопотання Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" від 27.04.2021 року повернуто без розгляду на підставі статті 170 Господарського процесуального кодексу України, а також за ініціативою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк".

Після закінчення підготовчого засідання 18.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи від 18.05.2021 року, в якому Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" просило суд залишити позовну заяву Приватного підприємства "Ратмир-Соло" без руху, у зв`язку з тим, що за подання вказаного позову, предметом спору в якому фактично є скасування 6 рішень про державну реєстрацію (тобто 6 вимог немайнового характеру), позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у загальному розмірі 13 620,00 грн. Проте при зверненні до суду з цим позовом Приватне підприємство "Ратмир-Соло" сплатило лише 2 270,00 грн., залишивши таким чином неоплаченими решту 5 вимог немайнового характеру на суму 11 350,00 грн.

31.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких останній заперечив проти задоволення вимог позивача та зазначив, що, у зв`язку із наявністю черги заяв у Державному реєстрі прав, а саме заяви від 03.07.2020 року № 40310454 про державну реєстрацію права власності, прийнятої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю., фактичне виконання спірного наказу Міністерства юстиції України від 19.07.2020 року № 2438/5, зокрема, до прийняття ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20, було неможливим. Крім того, відповідач наголосив, що наказ Міністерства юстиції України від 19.10.2020 № 3635/5 безпосередньо стосується майна, вказаного у вищенаведеній ухвалі суду адміністративної юрисдикції.

До початку призначеного підготовчого засідання 08.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення позивача від 07.06.2021 року, в яких Приватне підприємство "Ратмир-Соло" вказало про недоведеність відповідачем наявності черги заяв, яка унеможливила вчасне виконання Міністерством юстиції України наказу від 19.07.2020 року № 2438/5. Крім того, відповідач, за твердженням Приватного підприємства "Ратмир-Соло", був зобов`язаний вчинити дії щодо автоматичного поновлення попереднього стану в реєстрі нерухомого майна.

До початку цього підготовчого засідання через відділ діловодства господарського суду міста Києва також надійшли заперечення позивача від 07.06.2021 року на клопотання третьої особи щодо залишення позовної заяви без руху.

Крім того, до початку призначеного підготовчого засідання 08.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 07.06.2021 року, в якій останній просив суд, зокрема, виправити допущені у повному та скороченому тексті ухвали господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року описки у даті, до настання якої Приватне підприємство "Ратмир-Соло" було зобов`язано направити третій особі копію позовної заяви з додатками, а саме: замість помилково зазначеної дати - 21.05.2021 року зазначити вірну - 25.05.2021 року.

Також, до початку означеного підготовчого засідання через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 07.06.2021 року про виклик свідків - посадових осіб Міністерства юстиції України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У підготовчому засіданні 08.06.2021 року представник третьої особи подав клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву та відкладення розгляду справи, клопотання про застосування до Приватного підприємства "Ратмир-Соло" заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, зобов`язання позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами та відкладення розгляду справи, а також клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/16949/20, яка розглядається Шостим апеляційним адміністративним судом.

Слід також зазначити, що у підготовчому засіданні 08.06.2021 року представник позивача подав письмові заперечення на заяву Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 08.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 27.05.2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" від 18.05.2021 року про залишення позовної заяви Приватного підприємства "Ратмир-Соло" без руху (враховуючи, зокрема, предмет та підстави пред`явленого позову), відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків (з огляду, зокрема, на те, що за змістом положень частини 1 статті 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи лише у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти, тоді як у матеріалах справи відсутні показання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належним чином оформлені та письмово викладені ними у відповідних заявах свідків).

Крім того, у підготовчому засіданні 08.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою третій особі продовжено строк на подання пояснень по суті спору до 11.06.2021 року, а також відкладено підготовче засідання на 15.06.2021 року.

Слід також зазначити, що ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2021 року заяву позивача від 07.06.2021 року задоволено; виправлено описки у вступній та резолютивній частинах, а також у повному тексті ухвали господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року в справі № 910/3907/21.

До початку призначеного підготовчого засідання 15.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" на позовну заяву, в яких вказана третя особа зазначила про відсутність, на її думку, правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Ратмир-Соло". Крім того, у наведених запереченнях третя особа зазначила, що попередній (орієнтовний) розмір понесених нею судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі склав 30 000,00 грн., які Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" просило покласти на позивача. Також, третя особа вказала, що відповідні докази на підтвердження розміру означених судових витрат будуть подані у порядку та строки, передбачені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 15.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про застосування до Приватного підприємства "Ратмир-Соло" заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Разом із тим, у цьому підготовчому засіданні представник третьої особи повідомив про те, що Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" не підтримує раніше подане клопотання про зобов`язання позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, у зв`язку із чим означене клопотання судом по суті не розглядалося.

Крім того, у підготовчому засіданні 15.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/16949/20.

Відмовляючи у задоволенні означеного клопотання, судом враховано, що умовами пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, що розглядається, зокрема, в порядку адміністративного судочинства. У той же час заявником не було доведено суду належними і допустимими доказами неможливості розгляду та вирішення по суті спору в справі № 910/3907/21 до вирішення справи № 640/16949/20, а також не надано жодних доказів на підтвердження факту оскарження наведеного рішення суду адміністративної юрисдикції в апеляційному порядку та перебування справи № 640/16949/20 на розгляді Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2021 року підготовче провадження у справі № 910/3907/21 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 14.07.2021 року.

До початку призначеного судового засідання 14.07.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача від 14.07.2021 року, в яких останній виклав додаткові обґрунтування пред`явлених до відповідача вимог.

Разом із тим, судове засідання у вказаній справі, призначене на 14.07.2021 року, не відбулося, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності суддею Ломакою В.С.

У зв`язку з наведеними обставинами, ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року судове засідання у справі № 910/3907/21 призначено на 10.08.2021 року.

До початку призначеного судового засідання 10.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи від 06.08.2021 року, в якому Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" повторно просило суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/16949/20, яка розглядається Шостим апеляційним адміністративним судом.

Крім того, 10.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", в яких третя особа навела додаткові аргументи на спростування позовних вимог Приватного підприємства "Ратмир-Соло".

Разом із тим, у судовому засіданні 10.08.2021 року оголошувалася перерва до 08.09.2021 року.

У судовому засіданні 08.09.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання третьої особи від 06.08.2021 року про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/16949/20 з огляду на недоведеність заявником належними і допустимими доказами неможливості розгляду по суті спору в справі № 910/3907/21 до вирішення справи № 640/16949/20. Судом також враховано, що за умовами частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу, тоді як можливість зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті у випадку неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачена.

У судовому засіданні 08.09.2021 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Приватного підприємства "Ратмир-Соло" заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник третьої особи, з урахуванням письмових заперечень Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", також вказав про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача з огляду на їх необґрунтованість.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ратмир-Соло" є власником нерухомого майна - комплексу будівель та споруд загальною площею 2 542,2 м2, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича (Червоногвардійська), будинок 13а.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Приватне підприємство "Ратмир-Соло" посилалося на те, що 27.09.2005 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк") та Приватним підприємством "Свічколап Трейдінг" (яке з 18.05.2009 року перейменовано у Приватне підприємство "Ратмир-Соло", ) укладено кредитний договір № 76/К.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27.09.2005 року між вищенаведеними контрагентами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В., реєстровий № 649, за яким іпотекодавець (позичальник) надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: комплекс будівель загальною площею 2 542,2 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 13а.

Також позивач вказував, що 21.09.2018 року банк відступив належні йому права вимоги за означеними кредитним та іпотечним договорами фінансовій компанії. У січні 2019 року рішенням державного реєстратора Нікітіної Ю.В. здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2019 року № 45182677 за ТОВ "Феномен Солюшнз". 30.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 50902358, а саме: про припинення іпотеки за іпотечним договором № 649 на вищенаведене іпотечне майно внаслідок набуття іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") права власності на вказану нерухомість.

Крім того, позивач зазначив, що його право власності на цю нерухомість було поновлено наказом Міністра юстиції України від 06.02.2020 року № 450/5, і у період з 07.02.2020 року по 15.04.2020 року Приватне підприємство "Ратмир-Соло", зважаючи, зокрема, на фактичне погашення ним кредитної заборгованості перед кредитором, користувалося належним йому комплексом будівель та споруд без будь-яких перешкод, що підтверджується відповідними інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за відповідний період.

Рішеннями державного реєстратора Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни від 17.04.2020 року № 52009689 та № 52010353 було проведено незаконну, за думку позивача, державну реєстрацію двох обтяжень (іпотек) належного Приватному підприємству "Ратмир-Соло" нерухомого майна та внесено до відповідного реєстру записи про іпотеку, держателями за якими одночасно стали Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" та ТОВ "Феномен Солюшнз" відповідно. У подальшому на підставі рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича від 29.05.2020 року № 52446495, від 30.05.2020 року № 52446516, від 10.06.2020 року № 52599952 та від 10.06.2020 року № 52599980 були проведені похідні від вищевказаних реєстраційні дії щодо внесення запису про повторного іпотекодержателя спірного нерухомого майна позивача за припиненим, за твердженням Приватного підприємства "Ратмир-Соло", з 30.01.2020 року кредитним договором, в особі Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", тоді як ТОВ "Феномен Солюшнз" виключено з наведеного реєстру як співіпотекодержателя.

Водночас за результатами розгляду скарги позивача від 05.06.2020 року, зареєстрованої 12.06.2020 року за № 16776-33-20, наказом Міністерства юстиції України від 16.07.2020 року № 2438/5 "Про задоволення скарги" відповідно до частини 3 статті 26, підпунктів "а", "ґ" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі висновку колегії Мін`юсту від 02.07.2020 року, рішення № 52009689 та № 52010353, прийняті 17.04.2020 року державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, були скасовані (пункт 2 наказу № 2438/5).

Крім того, за результатами розгляду скарги Приватного підприємства "Ратмир-Соло" від 19.07.2020 року, наказом Міністерства юстиції України від 19.10.2020 року № 3635/5 "Про задоволення скарги" відповідно до частини 3 статті 26, підпункту "а" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі висновку колегії Мін`юсту від 11.09.2020 року, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем рішення від 29.05.2020 року № 52446495, від 30.05.2020 року № 52446516, від 10.06.2020 року № 52599952 та від 10.06.2020 року № 52599980 також були скасовані.

Враховуючи те, що вищенаведені накази відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5 фактично виконані останнім у встановлений законом строк не були, позивач, посилаючись на положення, зокрема, статей 15, 16, 321, 391 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з даним позовом до Міністерства юстиції України про усунення перешкод у користуванні Приватним підприємством "Ратмир-Соло" належним йому правом власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хоткевича Гната, будинок 13-а (попередня назва вулиці - Червоногвардійська, 13-а), шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України та/або органів державної реєстрації прав на нерухоме майно (Департамент нотаріату та реєстрації Міністерства юстиції України) та/або посадових осіб Міністерства юстиції України виконати накази відповідача від 19.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 № 3635/5 шляхом фактичного видалення записів та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 17.04.2020 року № 52009689 та від 17.04.2020 року № 52010353, від 29.05.2020 року № 52446495, від 30.05.2020 року № 52446516, від 10.06.2020 року № 52599952 та від 10.06.2020 року № 52599980, з метою приведення у стан, що існував до прийняття таких рішень, не пізніше наступного робочого дня з набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частин 1, пункту 1 частини 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

За умовами підпункту а) пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду скарги позивача від 05.06.2020 року, зареєстрованої 12.06.2020 року за № 16776-33-20, наказом Міністерства юстиції України від 16.07.2020 року № 2438/5 "Про задоволення скарги" відповідно до частини 3 статті 26, підпунктів "а", "ґ" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі висновку колегії Мін`юсту від 02.07.2020 року, рішення № 52009689 та № 52010353, прийняті 17.04.2020 року державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, що стосувалися реєстрації речових прав на належне позивачу нерухоме майно за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича (Червоногвардійська), будинок 13а, були скасовані (пункт 2 наказу № 2438/5). Виконання пункту 2 цього наказу було покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації.

Крім того, за результатами розгляду скарги Приватного підприємства "Ратмир-Соло" від 19.07.2020 року № 431, зареєстрованої 23.07.2020 року за № 20621-33-20, наказом Міністерства юстиції України від 19.10.2020 року № 3635/5 "Про задоволення скарги" відповідно до частини 3 статті 26, підпункту "а" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі висновку колегії Мін`юсту від 11.09.2020 року, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем рішення від 29.05.2020 року № 52446495, від 30.05.2020 року № 52446516, від 10.06.2020 року № 52599952 та від 10.06.2020 року № 52599980, які стосувалися реєстрації речових прав на належне позивачу нерухоме майно за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича (Червоногвардійська), будинок 13а, також були скасовані (пункт 2 наказу № 3635/5). Виконання пункту 2 означеного наказу було покладено на Офіс протидії рейдерству.

Відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Обґрунтовуючи пред`явлені позовні вимоги, Приватне підприємство "Ратмир-Соло" посилалося на те, що вищенаведені накази відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5 фактично виконані в установлений законом строк не були, а відповідні записи (рішення) державного реєстратора Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича не були видалені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і відомості такого реєстру не були приведені у попередній стан, що, за твердженням Приватного підприємства "Ратмир-Соло", призвело до порушення його майнових прав та зумовило наявність перешкод у вільному користуванні позивачем належним йому нерухомим майном.

У якості нормативно-правового обґрунтування пред`явлених вимог про усунення відповідачем перешкод у користуванні позивачем правом власності щодо комплексу будівель і споруд, Приватне підприємство "Ратмир-Соло" посилалося, зокрема, на положення статей 15, 16, 321, 391 Цивільного кодексу України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі.

За частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статі 319 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 Цивільного кодексу України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Отже, звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року в справі № 924/1220/17.

У той же час позивачем у встановленому законом порядку не було обґрунтовано суду, в чому полягають вчинені відповідачем перешкоди у користуванні позивачем правом власності на нерухоме майно, а також не зазначено, яким чином такі перешкоди створюються саме відповідачем у справі - Міністерством юстиції України (як органом, до повноважень якого входить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації), зважаючи на відсутність між сторонами договірних, деліктних чи інших правовідносин, унормованих положеннями цивільного законодавства, а також враховуючи проведення спірної реєстрації речових прав на належну позивачу нерухомість за третіми особами (а не за відповідачем).

Слід зазначити, що у позовній заяві Приватне підприємство "Ратмир-Соло" також посилалося на те, що заявлена у позові вимога має на меті захистити право власності позивача від порушень з боку іншої особи, дії якої призвели до ситуації, при якій позивач був змушений звертатися до Міністерства юстиції України зі скаргами, які були задоволені наказами відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5, але фактично не виконані.

Відтак, вказані посилання зводяться до фактичного порушення прав позивача іншими, відмінними від Міністерства юстиції України, особами.

Крім того, як було вказано вище, негаторним є позов власника до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні саме відповідним майном, у той час як Приватне підприємство "Ратмир-Соло" просило суд усунути перешкоди у користуванні ним правом власності щодо спірного комплексу будівель і споруд (до якого входить володіння, користування і розпорядження), а не перешкоди у користуванні власне цим нерухомим майном.

Також суд зауважує, що у відповіді на відзив на позовну заяву на підтвердження обґрунтованості позовних вимог Приватне підприємство "Ратмир-Соло" посилалося на приписи пункту 4 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, яким передбачено спосіб захисту цивільних прав та інтересів у вигляді відновлення становища, яке існувало до порушення.

Разом із тим, такі посилання не корелюються з предметом пред`явленої Приватним підприємством "Ратмир-Соло" позовної вимоги - усунення перешкод у користування правом власності. Крім того, позивачем не було доведено вчинення такого "порушення" (яке фактично полягало у прийнятті суб`єктами реєстрації незаконних, на думку позивача, рішень) саме відповідачем у справі, що ставить під сумнів наявність у Міністерства юстиції України прямого обов`язку щодо відновлення становища позивача, яке існувало до порушення.

У позовній заяві Приватне підприємство "Ратмир-Соло" також посилалося на норми пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, якими до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Проте у поданому до Міністерства юстиції України позові Приватним підприємством "Ратмир-Соло" не було заявлено будь-яких вимог про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Більше того, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів (у тому числі наказу від 16.07.2020 року № 2438/5) задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про забезпечення позову та заборонено Міністерству юстиції України і органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості, зокрема комплексу будівель і споруд, загальною площею 2 542,2 м2, що розташований у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13а (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

При постановленні означеної ухвали, суд адміністративної юрисдикції виходив з того, що виконання оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України може призвести до оформлення права власності на оскаржувані об`єкти за третіми особами, що в свою чергу спричинить порушення майнових прав Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", як особи, яка є іпотекодержателем та може ускладнити та/або унеможливити виконання рішення суду, прийнятого за наслідком розгляду адміністративної справи, та вплинути на майнові інтереси інших осіб у разі передання права власності на спірне майно іншій особі (особам), які не беруть участі у цьому судовому процесі, оскільки відповідно до матеріалів адміністративної справи третьою особою, зокрема, вчиняються дії щодо передачі спірного нерухомого майна в іпотеку.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Вищевказана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення позову від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20, якою Міністерству юстиції України і органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, заборонено вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості, зокрема комплексу будівель і споруд, загальною площею 2 542,2 м2, що розташований у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13а (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), на час розгляду та вирішення спору в справі № 910/3907/21 в установленому законом порядку набрала законної сили. Докази, які свідчать про скасування цієї ухвали в апеляційному порядку або докази зміни/скасування вжитих наведеним судовим рішенням заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 640/16949/20, у матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що як на час звернення Приватного підприємства "Ратмир-Соло" до господарського суду міста Києва з даним позовом, так і на час розгляду та вирішення по суті спору в справі № 910/3907/21, у Міністерства юстиції України та інших уповноважених органів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відсутні законні підстави для фактичного виконання прийнятих відповідачем наказів від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5, тоді як задоволення судом позовних вимог Приватного підприємства "Ратмир-Соло" призведе до порушення встановленого Конституцією України принципу обов`язковості судового рішення (яким у даному випадку є ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення позову від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20, що набрала законної сили та не була скасована в установленому порядку).

Посилання позивача у відповіді на відзив на позовну заяву на те, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20 стосується виключно наказу відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та жодним чином не стосується наказу Міністерства юстиції України від 19.10.2020 року № 3635/5, не беруться судом до уваги з огляду на зміст означеного судового рішення, у резолютивній частині якого Міністерству юстиції України і органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, заборонено вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (без уточнення підстав для такого внесення) відносно, зокрема, комплексу будівель і споруд загальною площею 2 542,2 м2, розташованого у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13а (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), щодо речових прав на який і були прийняті відповідні оскаржені позивачем рішення реєстраторів та вчинені реєстраційні дії, скасовані обома наказами відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5.

Крім того, у позовній заяві самим Приватним підприємством "Ратмир-Соло" було визнано і зазначено, що реєстраційні дії та рішення, скасовані наказом відповідача від 19.10.2020 року № 3635/5, є похідними від реєстраційних дій та рішень, скасованих наказом Міністерства юстиції України від 16.07.2020 року № 2438/5.

Посилання Приватного підприємства "Ратмир-Соло" на те, що з моменту прийняття відповідачем наказу від 16.07.2020 року № 2438/5 та до моменту внесення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20 про забезпечення позову до відповідного реєстру заборон (13.08.2020 року) пройшов майже місяць часу, з урахуванням встановлених судом обставин даної справи, не підтверджують обґрунтованості вимог позивача та не свідчать про наявність підстав для їх задоволення.

Разом із тим, суд звертає увагу позивача на те, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вчиняти певні дії щодо відповідного нерухомого майна, якщо про встановлену судом заборону відповідачу було відомо.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року в справі № 6-2552цс16.

Оскільки Міністерство юстиції України було визначено відповідачем в адміністративній справі № 640/16949/20, суд дійшов висновку про обізнаність останнього про заборону вчинення дій щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості, зокрема комплексу будівель і споруд, загальною площею 2 542,2 м2, що розташований у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13а, у тому числі до моменту внесення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20 про забезпечення позову до відповідного реєстру заборон.

Посилання позивача на прострочення Міністерством юстиції України встановленого частиною 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" строку на виконання спірних наказів відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5, а також посилання сторін на наявність/відсутність черги заяв у Державному реєстрі прав, що зумовило затримку у виконанні наказів відповідача, також оцінюються судом критично з огляду на те, що відповідні обставини не входять до безпосереднього предмета доказування у даній справі, предметом спору в якій є вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні ним правом власності на нерухоме майно (що відповідає ознакам негаторного позову), а не вимоги про визнання незаконною/протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, яка полягає у невиконанні власних наказів, зокрема, у період з 20.07.2020 року по 13.08.2020 року.

Крім того, у відповіді на відзив на позовну заяву Приватне підприємство "Ратмир-Соло" вказувало на те, що видалення записів, які визнані незаконними та не оскаржені, не може, на його думку, вважатися внесенням змін до державного реєстру нерухомого майна. Отже, незаконний запис не породжує будь-яких юридичних наслідків, а тому приведення офіційних записів у попередній стан не може вважатися внесенням змін до реєстру, оскільки жодні відомості про власника майна не змінюються, а видалення запису не є зміною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак такі твердження також оцінюються судом критично з огляду на прямі норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом а) пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

За умовами частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Отже, законом чітко передбачено спосіб виконання спірних наказів відповідача від 16.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5 - шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав, тоді як заборона вчинення таких дій щодо належного позивачу комплексу будівель і споруд, загальною площею 2 542,2 м2, що розташований у місті Києві по вулиці Хоткевича Гната, 13а, була прямо встановлена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 року в справі № 640/16949/20.

Суд також констатує, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню (частина 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Слід також зазначити, що у додаткових поясненнях від 07.06.2021 року Приватне підприємство "Ратмир-Соло" вказувало на те, що метою пред`явленого ним позову є захист прав позивача шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України фактично вчинити дій щодо виконання власних наказів, суть та зміст яких є законними та не оспорюється.

Проте, як було зазначено вище, наявність правових підстав для задоволення наведених вимог спростовується вищенаведеними встановленими судом обставинами. У той же час, у контексті вказаних посилань та тверджень позивача суд звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 року в справі № 640/16949/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" до Міністерства юстиції України, за участю, зокрема, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Приватного підприємства "Ратмир-Соло", про визнання протиправними та скасування наказів, вимоги позивача у цій справі задоволено частково та, зокрема, визнано протиправними і скасовано пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 16.07.2020 року № 2438/5, яким повністю задоволено скаргу Приватного підприємства "Ратмир-Соло" від 05.06.2020 року № 16776-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 року № 52009689 та № 52010353, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною.

Відтак, зважаючи на участь Приватного підприємства "Ратмир-Соло" у вищенаведеній адміністративній справі № 640/16949/20 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору та обізнаність останнього про факт судового розгляду цієї справи, суд зазначає про суперечливість та необґрунтованість посилань позивача на те, що суть та зміст спірних наказів відповідача є законними та не оспорюється.

Судом враховано відсутність у матеріалах справи № 910/3907/21 на час її розгляду доказів набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 року в справі № 640/16949/20, що, однак, не спростовує необґрунтованості вищевказаних тверджень позивача, що зводяться до заперечення самого факту оскарження цих наказів.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви Приватним підприємством "Ратмир-Соло" не було конкретизовано зобов`язану особу (одного або декількох конкретних відповідачів) та викладено позовні вимоги наступним чином: "усунути перешкоди у користуванні позивача правом власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича Гната, будинок 13-а (попередня назва вулиці - Червоногвардійська, 13-а), шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України та/або органів державної реєстрації прав на нерухоме майно (Департамент нотаріату та реєстрації Міністерства юстиції України) та/або посадових осіб Міністерства юстиції України виконати накази Міністерства юстиції України від 19.07.2020 року № 2438/5 та від 19.10.2020 року № 3635/5 шляхом фактичного видалення записів та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: № 52009689 від 17.04.2020 року та № 52010353 від 17.04.2020 року, № 52446495 від 29.05.2020 року, № 52446516 від 30.05.2020 року, № 52599952 від 10.06.2020 року, № 52599980 від 10.06.2020 року, з метою приведення у стан, що існував до прийняття таких рішень, не пізніше наступного робочого дня з набрання рішенням суду в даній справі законної сили". Водночас задоволення наведених позовних вимог у зазначеній Приватним підприємством "Ратмир-Соло" редакції (за межі яких суд позбавлений права виходити за власною ініціативою), викладених позивачем альтернативно в частині зобов`язаних суб`єктів, ставитиме під сумнів можливість примусового/фактичного виконання такого судового рішення та відновлення порушених, на думку позивача, його прав.

Інші посилання позивача на наявність правових підстав для задоволення його вимог також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволення вимог Приватного підприємства "Ратмир-Соло".

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001 року).

Окрім того, господарський суд при вирішення даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при правовій кваліфікації спірних відносин.

Витрати позивача по сплаті судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, покладаються на позивача та компенсації останньому не підлягають.

Що стосується понесених третьою особою витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За умовами частини 13 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги

Як було зазначено вище, у письмових запереченнях Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" на позовну заяву третя особа зазначила, що попередній (орієнтовний) розмір понесених нею судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній склав 30 000,00 грн., які Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" просило покласти на позивача. Також, третя особа вказала, що відповідні докази на підтвердження розміру означених судових витрат будуть подані у порядку та строки, передбачені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання у справі для вирішення питання про судові витрати третьої особи на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Призначити судове засідання для вирішення питання про витрати Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" на професійну правничу допомогу на 21.09.2021 року о 10:40 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, корпус В, зал № 31.

3. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази понесення ним заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16.09.2021 року.

Суддя В.С. Ломака