ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" вересня 2021 р. м. Рівне Справа №918/520/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши матеріали справи

за заявою боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В судовому засіданні приймали участь:

від боржника: Мартинов О.Ю.;

від кредиторів: ГУ ДПС - Нестерчук О.І., від ПАТ АБ "Укргазбанк"-Кравчук О.О.;

від керуючого реструктуризацією: Мельник І.А..

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Господарський суду Рівненської області із заявою, в якій просить відкрити провадження у справі про неплатоспроможність. В даній заяві ОСОБА_1 зазначає про наявність прострочених зобов"язань перед кредитором розмір яких, більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, наявність обставин припинення погашення кредиту чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів упродовж двох місяців, наявність постанови у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення, існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов"язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року заяву боржника ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду. Призначено заяву до слухання у підготовчому засіданні.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 липня 2021 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ).

22.07.2021 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ).

20.08.2021 року до Господарського суду Рівненської області від Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) надійшла заява про визнання кредитором, в якій просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом - 3 363 438,78 грн., суми заборгованості по пені згідно рішення суду - 7 641,08 грн., задоволені судом на користь Банку судові витрати по справі - 1820,00 грн., суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 279 538,44 грн. грн., суми судового збору за подання до господарського суду даної заяви - 4 540,00 гри, всього: 3 652 438,31 грн. (з яких 1 008 100,00 гри. - забезпечені вимоги, 2 644 338,31 грн. - конкурсні вимоги.

Дану заяву мотивує неналежним виконанням умов Кредитного договору №01/06/К-Ф від 22.08.2006 року. Крім того, 02.08.2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору №01/06/К-Ф від 22 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 (надалі - боржник) було укладено договір поруки б/н від 02.08.2006.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору рішенням по справі №2-3761 від 17.05.2010 року Рівненського міського суду Рівненської області вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку борг станом на 16.12.2009 року на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" в сумі: сума кредиту, що стягується достроково - 113 608,00 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 2 937,40 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 9 660,54 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 452,85 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 6 188,23 грн., всього: 126 205,94 доларів США та 7 641,08 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-3761 щодо боржника ОСОБА_3 та відкрито виконавче провадження.

В забезпечення за кредитним договором відповідно до договору іпотеки було передано нерухоме майно - житловий будинок, господарська будівля, замощення, огорожа, хвіртка, ворота, загальною площею 153,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельна ділянка, на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,0509 га що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Згідно звіту про оцінку майна УОМЗ АБ «Укргазбанк» №44198 від 05.08.2021 повна ринкова вартість забезпечення становить 2 016 200,00 грн.. Отже, вартість частини предмета іпотеки становить - 1 008 100,00 грн.

Станом на 22.07.2021 заборгованість ОСОБА_4 становить: сума кредиту, що стягується достроково - 113 608,00 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 2 937,40 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 9 660,54 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 452,85 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 6 188,23грн.; судові витрати по справі 1820,00 грн.; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних за період з 23.07.2018 по 22.07.2021 в межах строків позовної давності) - 10 489,09 доларів США; судового збору за подання до господарського суду даної заяви - 4 540,00 грн. Всього: 136 695,03 доларів США та 14 001,08 грн..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2021 року Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) про визнання кредитором прийнято до розгляду. Заяву призначено до розгляду у попередньому засіданні.

25.08.2021 року до Господарського суду Рівненської області від Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) надійшла заява про визнання кредитором, в якій просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника ОСОБА_1 , у розмірі 16164,70 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 року Заяву Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) про визнання кредитором залишено без руху. Зобов"язано Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати докази сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог у встановленому законом порядку та розмірі.

09.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшли докази сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог, а саме платіжне доручення №1320 від 01.09.2021 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 року Заяву Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) про визнання кредитором прийнято до розгляду. Заяву призначено до розгляду у попередньому засіданні.

09.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду від керуючого реструктуризацією Мельник І.А. надійшов звіт на заяви про грошові вимоги кредиторів, в якому:

- грошові вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до боржника ОСОБА_1 визнаються керуючим реструктуризацією в повному обсязі на суму 3 652 438 грн. 31 коп., як вимоги забезпеченого кредитора;

- грошові вимоги кредитора Головного управління ДПС в Рівненській області до боржника ОСОБА_1 визнаються керуючим реструктуризацією в повному обсязі на суму 16 164 грн. 70 коп., як вимоги першої черги задоволення.

В судовому засіданні представники кредиторів підтримали свої заяви із грошовими вимогами до боржника, представник боржника та керуючий реструктуризацією визнали дані заяви кредиторів у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши представників сторін та керуючого реструктуризацією, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

22.07.2021 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ), де зазначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме - протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Судом встановлено, що в межах значеного граничного строку до суду в строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, із заявою про визнання грошових вимог до боржника звернулись:

- Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) в якій просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом - 3 363 438,78 грн., суми заборгованості по пені згідно рішення суду - 7 641,08 грн., задоволені судом на користь Банку судові витрати по справі - 1820,00 грн., суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 279 538,44 грн. грн., суми судового збору за подання до господарського суду даної заяви - 4 540,00 гри, всього: 3 652 438,31 грн. (з яких 1 008 100,00 гри. - забезпечені вимоги, 2 644 338,31 грн. - конкурсні вимоги;

- Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) в якій просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника ОСОБА_1 , у розмірі 16164,70 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

Достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена п. 4 ст. 133 даного Кодексу.

Відтак, розглянувши заяву кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом - 3 363 438,78 грн., суми заборгованості по пені згідно рішення суду - 7 641,08 грн., задоволені судом на користь Банку судові витрати по справі - 1820,00 грн., суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 279 538,44 грн. грн., суми судового збору за подання до господарського суду даної заяви - 4 540,00 гри, всього: 3 652 438,31 грн. (з яких 1 008 100,00 гри. - забезпечені вимоги, 2 644 338,31 грн. - конкурсні вимоги, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

08.02.2006 року між ВАТ акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0/06/К-Ф, відповідно до якого, банк надав позичальнику на умовах цього Договору кредит в сумі 150 600,00 дол. США строком з 02.08.2006 року по 01.08.2031 року, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних (п. 1.1 договору).

Згідно до п. 2.1 кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в іпотеку житловий будинок (заг.пл. 153,1 м.кв) та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно до умовами договору іпотеки № 01/06/І-Ф від 02.08.2006 року, укладеного банком з позичальником, який є невідкладною частиною дійсного договору.

Пунктом 2.2. кредитного договору було визначено, що кредит, наданий банком, забезпечується неустойкою передбаченою дійсним договором. Позичальник засвідчує, що на момент підписання даного договору його активи не знаходяться в податковій заставі.

Згідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язувався використати та повернути кредит в сумі 150 600,00 дол. США не пізніше 01.08.2031 року в строки визначені графіком, який було зафіксовано в даному пункті договору.

Пунктом 3.3.2 кредитного договору було визначено, що позичальник був зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячно, виходячи з 12,90% річних, на рахунок № НОМЕР_2 В РФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 333692, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до з п. 1.1. цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 цього Договору.

У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, визначеної п. 3.2.8 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Сплатити банку зобов`язання за кредитним договором шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкових переказів.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов`язується відшкодувати банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені банком за цим договором.

Пунктом 5.2 кредитного договору було передбачено, що за порушення строків (термінів) т повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язання від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості.

02.08.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 01/06/І-Ф без оформлення заставної, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно житловий будинок (цегла, заг.пл. 153,1 кв.м.), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожа (З/Б плити), огорожа (мет. ковка), хвіртка (мет.ковка), ворота (метал.ковка), загальною площею 153,1 кв.м., що знаходиться: АДРЕСА_2 , зареєстрованого Рівненським міським БТІ в Реєстрі речових прав власності на нерухоме майно за р. № 2867361 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 02.08.2006 року за реєстром № 1307. Також згідно до п. 2.1.2 Іпотечного договору в іпотеку було передано земельну ділянку , на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,0509 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить на праві власності згідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 02.08.2006 року за реєстром № 1310.

02.08.2006 року також було укладено між Банком та ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) договір поруки згідно до якого остання поручалась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 01/06/К-Ф від 02.08.2006 року, згідно до якого надано кредит на суму 150 600,00 дол. США строком до 01.08.2031 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Пунктом 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи дане, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.05.2010 року по справі № 2-3761/2010 було позов Банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ПП «ВВ» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість в сумі 126 205,94 дол. США, що еквівалентна 1 000 295 грн. 66 коп. та 7 641 грн. 08 коп. кредитним договором № 15/07/КЖ-Ф-04 від 09 жовтня 2007 року в розмірі 34 343 (тридцять чотири тисячі триста сорок три) долари 92 центи США та 25 894 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 35 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 14 442 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 97 коп.

Також даним рішенням суду від 17.05.2010 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ПП «ВВ» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрати, понесені на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп.

Відповідно до мотивувальної частини даного судового встановлено, що станом на 16.12.2009 року в зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 126 205,94 дол. США, що включає 113 608,00 дол. США сума кредиту, що стягується достроково, 2 937.40 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 9 660,54 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, та 8 046 грн. 48 коп., що включає 1 452 грн. 85 коп. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 6 188 грн. 23 коп. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Відтак, звернення в січні 2010 року з позовною заявою до суду є доказом того, що банком було вчинено дії щодо дострокового погашення боргу за кредитним договором № 01/06/К-Ф від 02.08.2006 року.

Як встановлено судом, Банку на підставі вказаного вище судового рішення підлягав поверненню борг в розмірі: 126 205,94 дол. США, що включає 113 608,00 дол. США сума кредиту, що стягується достроково, 2 937.40 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 9 660,54 дол. США - прострочена заборгованість по процента, та 8 046 грн. 48 коп., що включає 1 452 грн. 85 коп. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 6 188 грн. 23 коп. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Щодо заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3 % річних), що нараховані за період з 23.07.2018 року по 22.07.2021 року в розмірі 10 489,09 дол. США суд зазначає наступне.

Враховуючи факт наявністю судового рішення як про стягнення заборгованості за кредитним договором, правовідносини між сторонами врегульовуються уже не умовами Кредитного договору, а наявним судовим рішенням.

Таким чином, інтереси Банку в разі не повернення грошового зобов`язання вчасно забезпечені не нарахуванням і далі процентами за користування кредитними коштами, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме Банк має право на погашення, крім суми боргу, також і на проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання (користування грошовими коштами понад встановлений договором термін).

Оскільки, згідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що відображені в постанові по справі № 444/9519/12 неприпустиме є одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: 1) процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 статті 1048 і ч.2 статті 1050 ЦК України, та 2) процентів за прострочення виконання грошового зобов"язання за ч.2 статті 625 ЦК України.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду було прийнято іншу постанову від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, в якій було уточнені підходи по стягненню процентів що виникають з кредитних правовідносин.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/1238/17 чітко розмежовані поняття проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, та проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

Уточнюючи правовий зміст цих термінів, у пункті 6.20 постанови у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях: перше значення це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; а друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у разі сплати процентів за неправомірне користування кредитом, проценти за користування кредитом за той же період часу не сплачуються.

Враховуючи дане, та факт наявності судового рішення по справі № 2-3761/2010, пред`явлення вимоги Банку щодо сплати процентів в розмірі 3-х % річних, що унормоване ч. 2 ст. 625 ЦК України, є правомірною, та підлягає задоволенню.

Відтак, підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів три відсотки річних обраховані згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 10 489,09 дол. США.

Положеннями статті 99 Конституції України, статті 192 ЦК України визначено, що грошовою валютою України є гривня і вона є єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому іноземна валюта може використовуватися у випадках та порядку встановленому законом.

У статті 524 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути визначене в гривневому еквіваленті до іноземної валюти.

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 Кодексу склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Датою подачі заяви є дата отримання даного документу відділом поштового зв`язку - Укрпошти, що в подальшому підтверджується відповідною відміткою на конверті про відправку.

Банк звернувся з своїми вимогами до боржника 20.08.2021 року про що свідчить відповідна відмітка на конверті та дані отримання відділом діловодства та документообігу суду. У зв`язку з чим зобов`язання боржника, що визначені в іноземній валюті, мають бути визначеним в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=20.08.2021&period=daily, на 20.08.2021 року за 1 долар США необхідно було сплатити 26,6504 грн., у зв`язку з чим грошові вимоги Банку в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 3 363 438 грн. 78 коп., яка складається з 3 027 698 грн. 64 коп. сума кредиту, що стягується достроково, 78 282 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 257 457 грн. 25 коп. - прострочена заборгованість по процента.

Пунктом 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрута визначено, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

В силу приписів п. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Як встановлено судом, в забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Іпотечний договір, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно - житловий будинок (цегла, заг.пл. 153,1 кв.м.), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожа (З/Б плити), огорожа (мет. ковка), хвіртка (мет.ковка), ворота (метал.ковка), загальною площею 153,1 кв.м., земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,0509 га, що знаходиться в м. Рівне, вул.. М.Зерова, 20, та яка є спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 2.2 Договору іпотеки предмет іпотеки оцінено сторонами в 732 000 грн. 00 коп.

Також, Банком було надано Висновок з аналізу предмета застави № 44198 від 05.08.2021 року відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки становила 2 016 200 грн. 00 коп.

За змістом статті 1 КУзПБ забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника. Таким чином, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні ст. 1 Кодексу та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

Кодекс України з питань банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, а не за наслідками проведення оцінки предмета забезпечення, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 2 або 3 черги задоволення вимог кредиторів, якщо боржник у справі про неплатоспроможність отримував кредит, або виступив майновим поручителем.

Аналогічні правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі №902/492/17 від 15.05.2018 року, постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі 909/490/16 від 06.06.2018 року, постанові Верховного Суду по справі № 918/1071/15 від 06.09.2018 року та в постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі №904/1360/19 від 04.01.2021 року.

Кодексом України з питань банкрутства надано право заставному кредитору подати заяву з грошовими вимогами у справі про банкрутство в частині вимог, що не є забезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Отже, забезпечені кредитори надано право відмовитись повністю або частково від забезпечення.

Враховуючи дане, у визначений Кодексом строк для звернення з грошовими вимогами до боржника зі сторони ПАТ АТ «Укргазбанк» до суду не надходила відповідна заява про відмову від забезпечення (повністю або частково).

Відтак, розмір забезпечення заставою (іпотекою) грошового зобов`язання судом визначається у відповідності до ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та враховуючи умови самого Договору іпотеки, а не у відповідності до розміру вартості предмету застави, який визначається згідно до проведення незалежної експертної оцінки. Оскільки реальна вартість предмета іпотеки, а отже, і фактичний розмір зобов`язань, що можуть бути погашення за рахунок даного забезпечення (застави, іпотеки), визначається після його реалізації.

Пунктом 1.1 Іпотечного договору визначено, що дійсним договором забезпечуються всі вимоги іпотекодержателя як кредитора за умовами кредитного договору № 01/06/К-Ф від 02.08.2006 року.

Відтак, розглянувши заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання грошових вимог до боржника, суд дійшов висновку про визнання ПАТ АБ «Укргазбанк» забезпеченим кредитором з грошовими вимогами у розмірі 3 652 438 грн. 31 коп., які складаються з 3 105 981 грн. 53 коп. сума тіла кредиту, 257 457 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість по процента, 279 538 грн. 44 коп. - три відсотки річних, 7 641 грн. 08 коп. пеня, 1 820 грн. 00 коп. судові витрати по справі № 2-3761/2010.

Розглянувши заяву Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 , у розмірі 16164,70 грн., а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Заява заяву ГУ ДПС в Рівненській області мотивована тим, що станом на 22.07.2021 року за боржником ОСОБА_1 обліковується заборгованість в сумі 16 164 грн. 70 коп., яка виникла у зв`язку з несплатою податкового боргу за платежами, що контролюються органами державної податкової служби. Відповідно до наданих кредитором документів встановлено, що даний податковий борг за своєю правовою природою є заборгованість по сплаті єдиного внеску, який не було сплачено боржником, та який виник за період з 02.05.2018 року по 20.07.2020 року. зі сторони кредитора дана заборгованість підтверджується витягом з реєстраційних даних, довідками про стан розрахунків з бюджетом, інтегрована картка платника податків.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнятою особою визнається платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що ця особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Взяттю на облік або реєстрації в контролювальних органах підлягають усі платники податків, при цьому взяття на облік у таких органах зокрема самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку і збору.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_1 , була згідно до даних реєстраційної справи, яка надана кредитором, самозайнятою особою, яка вела незалежну професійну діяльність з 03.08.2008 року по 21.03.2017 року.

Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон про ЄСВ), частиною другою якого зазначено, що винятково цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону про ЄСВ встановлено, що платником єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162 (Порядок), взяття контролювальним органом на облік платників ЄСВ осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1 ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які ведуть незалежну професійну діяльність, контролювальним органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок не передбачає.

Єдиний внесок для фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (ст. 7 Закону про ЄСВ).

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону про ЄСВ).

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює 25 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону).

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пп. 1 п. 2 ст. 6 вищезазначеного Закону).

Частиною 12 ст. 9 Закону про ЄСВ встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, якщо громадянин України зареєстрований у встановленому законом порядку фізичною особо, яка провадять незалежну професійну діяльність, обов`язок щодо сплати єдиного внеску виникає у нього з дати взяття на облік в контролюючому органі даної особи як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та існує до дати зняття з обліку.

Зняття з обліку платників ЄСВ, зазначених у п. 5 частини першої ст. 4 Закону про ЄСВ, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, здійснюється контролюючими органами на підставі їхньої заяви після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.

У разі припинення діяльності особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, така особа зобов`язана подати сама за себе звіт з ЄСВ (додаток 5) із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня надходження до контролюючого органу заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску. Звіт такими особами формується згідно з таблицею 3 додатка 5 до Порядку.

Останнім періодом, за який необхідно сплатити ЄСВ, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня надходження до контролюючого органу заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

При цьому така особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася нею як особою, яка провадила незалежну професійну діяльність.

Після подання платником податків заяви про зняття з обліку контролюючий орган має право провести документальну позапланову перевірку. За результатами проведеної перевірки платник податків здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом.

Відповідно до даних витягу з реєстраційних даних, які надані кредитором, встановлено, що 02.04.2019 року з ОСОБА_1 було знято ознаки незалежної професійної діяльності на підставі заяви, яка буда надана 29.03.2019 року до контролюючого органку, а тому в ОСОБА_1 існував обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок до 02.04.2019 року, а не до 20.07.2020 року як це самостійно обраховано контролюючим органом.

Пунктом 102.1. ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 102.4 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Як встановлено судом, згідно до даних https://asvpweb.minjust.gov.ua/ 14.04.2021 року відкрите виконавче провадження № 65035622 щодо стягнення коштів на користь ГУ ДПС в Рівненській області.

Відтак, дослідивши матеріали наданої заяви, суд вважає за можливе визнати Головне управління ДПС в Рівненській області конкурсним кредитором з грошовими вимогами у розмірі 16 164 грн. 70 коп. як вимоги першої черги задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", Головного управління ДПС у Рівненській області визнані судом, то витрати на оплату судового збору заявниками підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржника.

Приписами п. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розпорядник майна (керуючий реструктуризацією) за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 123 Кодексу, протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Керуючись статтями 2, 12, 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232- 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) у наступних розмірах:

- Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) на загальну суму 3 652 438,31 грн., що включає: за основним боргом - 3 363 438,78 грн., суми заборгованості по пені згідно рішення суду - 7 641,08 грн., судові витрати по справі за рішенням суду у справі №2-3761/2010 - 1820,00 грн., суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних)- 279 796,48 грн. грн., як вимоги забезпеченого кредитора.

- Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) у розмірі 16164,70 грн., як вимоги першої черги задоволення.

2. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору: Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) у розмірі 4 540 грн. 00 коп., Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) у розмірі 4 540 грн. 00 коп..

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 28.09.2021 року.

4. Призначити підсумкове судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "26" жовтня 2021 р. на 11:00 год.. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань № 13

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.09.2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.год.

Суддя Марач В.В.