ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р.Справа № 922/1984/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши клопотання (вх.№20101 від 30.08.2021) представника Приватного підприємства "Миколаїввтормет" про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу по справі

за позовом Приватного підприємства "Миколаїввтормет" (54055, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, буд. 51А, кв. 41; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Гаршина, буд. 5/7; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 Приватне підприємство "Миколаїввтормет" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" 240 845,40 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 612,68 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Позивачем при зверненні з позовною заявою було заявлено клопотання про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2021 позовні вимоги Приватного підприємства "Миколаїввтормет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" на користь Приватного підприємства "Миколаїввтормет" суму заборгованості у розмірі 240 845,40 грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 612 ,68 грн.

Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 08 вересня 2021 року об 11:00. Встановлено сторонам строк протягом 5 днів для надання суду докази понесених судових витрат.

30.08.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшло клопотання (вх.№20101 від 30.08.2021), в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" витрати на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн., а також витрати, що пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 2 718,90 грн.

В судове засідання 08.09.2021 представник позивача не з`явився, проте 30.08.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області надав клопотання (вх.№20100 від 30.08.2021) , в якому просив суд розглядати питання про розподіл витрат на правову допомогу без участі представника позивача.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 08.09.2021 не забезпечив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Станом на 08.09.2021 від відповідача жодних пояснень, клопотань чи заперечень щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу не надходило.

Відповідно до ч.3. ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши клопотання (вх.№20101 від 30.08.2021) представника Приватного підприємства "Миколаїввтормет" про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Так, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Також, в клопотанні (вх.№20101 від 30.08.2021) представник позивача просив суд окрім витрат на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн. стягнути з відповідача витрати, що пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 2 718,90 грн., які представник позивача витратив на дорогу до прибувши в судове засідання до Господарського суду Харківської області.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем та адвокатом Цимбровською Юлією Олександрівною на момент розгляду справи господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги б/н від 10.05.2021 та ордером на надання правової допомоги серії КВ №420048 від 10.05.2021 (а.с.34,37 т.1).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката позивач надав суду копії: акту приймання-передачі послуг на загальну суму 14 000,00 грн., видаткового касового ордеру від 17.05.2021 на суму 14 000,00 грн.

Суд зазначає, що вищезазначені документи надані представником позивача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також, представник позивача надала витяг із договору поставки товарів з використанням пластикових смарт-карт від 14.06.2017 №СКЦ-2 459 (1, 3 та 9 сторінки), копію додатку №7 до договору поставки товарів з використанням пластикових смарт-карт від 14.06.2017 №СКЦ-2 459 та оригінали фіскальних чеків від 07.07.2021 на загальну суму 2 718,90 грн. в якості доказів витрат позивача на вчинення дій необхідних для розгляду справи 922/1984/21.

Необхідність витрат у розмірі 2 718,90 грн. представник позивача обґрунтовує тим, що ухвалою суду від 23.06.2021 через неявку сторін у судове засідання було відкладено підготовче засідання на 07.07.2021. У зв`язку із зазначеним позивач забезпечив явку свого представника в судове засідання 07.07.2021. Представник позивача діставався до суду із м. Києва автомобільним транспортом у зв`язку із чим заправку здійснював двічі.

Проте, з вищезазначених документів не вбачається того, що витрати на загальну суму 2 718,90 грн. були здійснені для надання правничої допомоги саме в межах справи №922/1984/21.

При цьому, в ухвалі суду від 26.05.2021 про відкриття провадження по справі №922/1984/21 було роз`яснено учасникам справи про можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до вимог ст.197 ГПК України. А явку сторін було визнано необов`язковою.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, представником позивача не доведено дійсності витрат на загальну суму 2 718,90 грн. для надання правничої допомоги саме в межах справи №922/1984/21, а також необхідності таких витрат.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2021 позов задоволено, оскільки відповідачем не надано жодних заперечень, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за доцільне клопотання (вх.№20101 від 30.08.2021) представника Приватного підприємства "Миколаїввтормет" про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу задовольнити частково, а саме у розмірі 14 000,00 грн.

Керуючись статтями 123,126,129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання (вх.№20101 від 30.08.2021) представника Приватного підприємства "Миколаїввтормет" про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Гаршина, буд. 5/7; ) на користь Приватного підприємства "Миколаїввтормет" (54055, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, буд. 51А, кв. 41; ) суму витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено 15.09.2021.

Суддя Т.О. Пономаренко