ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 вересня 2021 року Справа № 903/619/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу № 903/619/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Ярового Олександра Володимировича, м. Миколаїв

до ОСОБА_1 , м. Ковель

про стягнення 133 500 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

28.07.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 26.07.2021 Фізичної особи-підприємця Ярового Олександра Володимировича про стягнення з ОСОБА_1 133 500 грн. безпідставно перерахованих коштів.

Ухвалою суду від 30.07.2021 було постановлено звернутися до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 та зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Волинській області протягом 5 днів з дня отримання ухвали суду надати інформацію про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

11.08.2021 від Управління Державної міграційної служби України у Волинській області надійшла інформація, згідно з якою місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.08.2021 було прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Ярового Олександра Володимировича до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 15.09.2021; запропоновано відповідачу: в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

15.09.2021 представник позивача подав до суду клопотання б/н від 14.09.2021, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, а також повідомив про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду протягом 5-ти днів з дня прийняття судового рішення.

В судове засідання 15.09.2021 представник відповідача не з`явився, відзиву на позов відповідач не подав.

Ухвалу суду від 13.08.2021 було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1 .

Також згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України у Волинській області місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Проте, ухвала суду від 13.08.2021, надіслана відповідачу за вказаною адресою, повернулась з поштовою відміткою Адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації про іншу адресу відповідача, ніж та, яка зазначена в позовній заяві, у суду немає.

Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 в чинній редакції (далі - Правила) рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім цього, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 15.09.2021 було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

29.01.2021 Фізична особа-підприємець Яровий Олександр Володимирович перерахував на банківський рахунок Фізичної особи-підприємця Ковердюка Віталія Володимировича 133 500 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 28.04.2021 (а.с. 7).

Як зазначив позивач у позовній заяві, кошти в розмірі 133 500 грн. було перераховано помилково, оскільки між позивачем та відповідачем жодних угод не укладалось та жодних грошових зобов`язань позивач перед відповідачем не мав.

09.02.2021 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Ковердюка Віталія Володимировича.

Таким чином, з 09.02.2021 відповідач втратив статус суб?єкта підприємницької діяльності.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 73), з 15 грудня 2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Позовну заяву надіслано до суду 26.07.2021, коли ОСОБА_1 втратив статус суб?єкта підприємницької діяльності.

Проте, враховуючи приписи ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, припинення фізичною особою - суб?єктом підприємницької діяльності Ковердюк В.В. підприємницької діяльності, не припиняє його зобов`язань, які пов`язані з його підприємницькою діяльністю, які залишаються за ним як за фізичною особою.

Як вбачається із банківської виписки від 28.04.2021, грошові кошти позивач перерахував ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю. Тобто, ОСОБА_1 набув грошові кошти як фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності, зобов`язання з повернення коштів не припинилось, незважаючи на внесення запису до ЄДРПОУ про державну реєстрацію припинення.

Вважаючи, що його права порушені, позивач заявив вимогу про повернення помилково перерахованих ним грошових коштів у розмірі 133 500 грн. шляхом стягнення їх з відповідача у судовому порядку на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1212 Цивільного України, на яку посилається позивач як на підставу заявлених вимог визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 Цивільного кодексу України).

Аналіз ст.1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім цього, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність достатньої правової підстави, або якщо ця підстава була, а згодом - відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/16334/19.

Таким чином, вирішення питання про стягнення безпідставно набутих коштів залежить від висновків про наявність/відсутність між сторонами підстави для перерахування коштів.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач у позовній заяві зазначає, що жодного договору між ним і фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 укладено не було.

Цей факт відповідачем в установленому порядку не спростовано, в матеріалах справи такі докази відсутні, відповідач в процесі судового розгляду не надав доказів, які б свідчили про наявність підстави для збереження ним коштів.

Оскільки відповідач набув кошти в розмірі 133 500 грн., які йому перерахував позивач, без достатньої правової підстави, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України помилково перерахованих коштів.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Ярового Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 133 500 грн. помилково перерахованих коштів, 2270 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 20.09.2021.

Суддя І. О. Якушева