ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. Справа№ 910/9957/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 (повний текст рішення підписано 08.09.2020)

у справі №910/9957/19 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ»

до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції»

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Азур Груп»

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта Плюс»

про розірвання договору

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - КП «Житлоінвестбуд-УКБ», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції» (далі - ПАТ «ЗНВКІФ «Збалансовані інвестиції», відповідач) про розірвання договору про пайову участь у будівництві №31/98 від 20.12.2016, укладеного між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Азур Груп», сторону у якому замінено на Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції» відповідно до договору №1-31/98 від 29.12.2016 про заміну сторони.

В обґрунтування позовних вимог КП «Житлоінвестбуд-УКБ» зазначає, що між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 29.12.2016 укладено договір № 1-31/98 про заміну сторони у договорі про пайову участь у будівництві № 31/98 від 20.12.2016 на внесення пайового внеску у будівництво житлового будинку з об`єктами господарського та соціально-побутового призначення та підземним паркінгом. Так, згідно з додатковою угодою від 04.04.2019 № 4 до цього договору відповідач зобов`язаний здійснити пайовий внесок у розмірі 104 064 733,99 грн, проте станом на 17.07.2019 останній здійснив оплату лише у розмірі 69 931 326,53 грн, чим порушив умови договору.

Позивачем направлено відповідачу пропозицію від 27.06.2019 № 114/3057 про розірвання договору, проте відповідач відповіді на цю пропозицію не надав, внаслідок чого позивач звернувся до суду з цим позовом про розірвання договору в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову, відповідач у своєму відзиві вказав, що строк платежів, які відповідач повинен перерахувати позивачу настає 30.09.2019, тобто строк виконання відповідачем зобов`язань ще не настав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/9957/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про відмову у задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. За доводами скаржника, позов підлягає задоволенню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/9957/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі № 910/9957/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

21.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» надійшла заява про усунення недоліків з доказами направлення учасникам справи копії апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020, розгляд справи призначено на 12.11.2020.

У зв`язку з перебуванням суддів Тарасенко К.В. з 02.11.2020 на лікарняному та Мальченко А.О. 12.11.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.11.2020 у справі №910/9957/19 за апеляційною скаргою Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Р., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 справу №910/9957/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, справу призначено до розгляду на 10.12.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ «ЗНВКІФ «Збалансовані інвестиції» заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях позивача, а рішення місцевого господарського суду від 07.09.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 відкладено розгляд справи на 21.01.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.01.2021 у справі №910/9957/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 справу 910/9957/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 18.02.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.02.2021 у справі №910/9957/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 справу 910/9957/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 01.04.2021

01.04.2021 за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 13.05.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 13.05.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.05.2021 у справі №910/9957/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 справу 910/9957/19 прийнято до провадження визначеним складом суду та розгляд справи відкладено на 24.06.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. 24.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.06.2021 у справі №910/9957/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 справу 910/9957/19 прийнято до провадження визначеним складом суду та розгляд справи відкладено на 02.09.2021.

У судове засідання 02.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб у судове засідання 02.09.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники третіх осіб, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників що не з`явились у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представники позивача у судовому засіданні надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримали вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та перевірено судом апеляційної інстанції, 20.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Азур Груп» та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» укладено договір № 31/98 про пайову участь у будівництві.

29.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Азур Груп» (далі - первісний пайовик), Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції» (далі - новий пайовик) та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - підприємство) укладено договір № 1-31/98 про заміну сторони у договорі про пайову участь у будівництві від 20.12.2016 № 31/98.

Відповідно до п. 1.2. договору первісний пайовик відступає в повному обсязі, а новий пайовик набуває всі права та обов`язки пайовика за основним договором та стає стороною основного договору та правонаступником пайовика за зобов`язаннями за основним договором з дати його укладення. Одночасно новий пайовик приймає на себе невиконані обов`язки, які має первісний пайовик за основним договором, та погоджується виконати їх в порядку та на умовах, передбачених основним договором.

Згідно п. 1.4. договору новий пайовик набуває право вимоги за основним договором до підприємства, що включає всі права пайовика, в тому числі право вимагати передачі частки пайовика у вигляді приміщень на умовах та в порядку, передбаченому основним договором.

У відповідності до п. 1.6. договору на підставі цього договору здійснюється правонаступництво нового пайовика за зобов`язаннями та правами первісного пайовика, що виникли за основним договором, починаючи з дати його укладення.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що розірвання та зміна цього договору в односторонньому порядку не допускається.

Отже, згідно з договором №31/98 про пайову участь у будівництві, з урахуванням договору №1-31/98 про заміну сторони у договорі про пайову участь у будівництві №31/98 від 20.12.2016, предметом договору є внесення пайовиком пайового внеску у будівництво житлового будинку на вул. Милославській у Деснянському районі.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору, після виконання сторонами всіх зобов`язань за договором, підприємство передає у власність новому пайовику приміщення, згідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 3.9. договору, підприємство гарантує передачу приміщення новому пайовику у власність на умовах та у строк, передбачених Розділом 5 Договору за умови належного та повного виконання новим пайовиком всіх прийнятих на себе зобов`язань за цим договором.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розмір пайового внеску за цим договором складає 94 641 251,20 грн., в т.ч. ПДВ 15 773 541,87 грн. Внесення пайового внеску здійснюється пайовиком у національній валюті України, шляхом банківського переказу на рахунок підприємства, відповідно до графіку платежів з прив`язкою до вартості окремих Приміщень, вказаних у додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, передача приміщень пайовику здійснюється по акту прийому-передачі, який підписується повноважними представниками сторін. При цьому частка пайовика від участі у будівництві будинку виділяється тільки у вигляді вищевказаних приміщень і не включає інші приміщення будинку.

В подальшому, між позивачем та відповідачем укладалися додаткові угоди до договору та підписувалися додатки до нього, в яких містився перелік житлових приміщень (квартир) у житловому будинку на вулиці Милославській, 18 з оновленим графіком платежів.

Зокрема, у додатковій угоді №4 до договору про пайову участь у будівництві від 20.12.2016 р. №31/98, пункт 4.1. договору викладено в новій редакції, а саме: розмір пайового внеску за цим договором складає 104 064 733,99 грн, в т.ч. ПДВ 17 344 122,33 грн. Внесення пайового внеску здійснюється пайовиком у національній валюті України, шляхом банківського переказу на рахунок підприємства, відповідно до графіку платежів з прив`язкою до вартості окремих приміщень, вказаних у додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Так, в додатку 1 до договору №31/98 від 20.12.2016 в редакції додаткової угоди № 4, міститься перелік квартир з графіком платежів, відповідно до якого загальний розмір пайового внеску складає 104 064 733,99 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору з урахуванням додаткової угоди №4 відповідачем згідно графіку платежів перераховано пайовий внесок в розмірі 69 931 326,53 грн.

27.06.2019 позивач звернувся до відповідача з листом № 114/3057, в якому зазначив, що відповідачем не перераховано пайовий внесок у розмірі 34 133 407,46 грн за 37 квартир загальною площею 2 084,04 кв.м., у зв`язку з чим вимагав терміново повернути не реалізовані квартири позивачу та припинити дію договору №31/98 від 20.12.2016. Проте, відповідач відповіді на цю вимогу позивача не надав.

Враховуючи неналежне, на думку позивача, виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №31/98 від 20.12.2016 з урахуванням додаткової угоди № 4, позивач просив суд розірвати цей договір.

Відповідач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що строк оплати по квартирам, які залишились неоплаченими, станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, не настав.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідачем 25.09.2019 та 24.10.2019 сплачено пайовий внесок на суму 1 228 713,57 грн.

Отже, загальна сума внесеного пайового внеску відповідача складає 71 160 040,03 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень і банківською випискою по рахунку позивача та не заперечується представниками сторін.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Так, в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцяти денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом вірно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про пайову участь у будівництві, з урахуванням договору №1-31/98 про заміну сторони у договорі про пайову участь у будівництві №31/98 від 20.12.2016, предметом якого є внесення відповідачем пайового внеску у будівництво житлового будинку на вул. Милославській у Деснянському районі.

Так, у додатковій угоді №4 до договору про пайову участь у будівництві від 20.12.2016 №31/98, сторони погодили, що розмір пайового внеску за цим договором складає 104 064 733,99 грн., в т.ч. ПДВ 17 344 122,33 грн. Внесення пайового внеску здійснюється відповідачем відповідно до графіку платежів з прив`язкою до вартості окремих приміщень, вказаних у додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, станом на час звернення позивача з пропозицію про розірвання договору від 27.06.2019, відповідачем сплачені платежі у відповідності до графіку, наведеного у додатку № 1 до додаткової угоди №4 на загальну суму 69 931 326,53 грн.

З графіку платежів вбачається, що строк платежу за 37 квартирами, а саме №№: 30, 31, 32, 38, 42, 46, 49, 60, 65, 66, 68, 70, 80, 124, 187, 191, 217, 225, 233, 241, 249, 250, 251, 253, 254, 255, 257, 270, 273, 275, 281, 289, 297, 305, 313, 317, 319 визначений 30.09.2019.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 26.07.2019, тобто до настання строку для здійснення пайового внеску за вказаними вище квартирами. Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, станом на час звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору, відповідачем не порушено умови договору щодо здійснення пайових внесків, а тому, доводи КП «Житлоінвестбуд-УКБ» щодо істотного порушення ПАТ «ЗНВКІФ «Збалансовані інвестиції» умов договору про пайову участь у будівництві №31/98 від 20.12.2016 (оплати) є необґрунтованими та передчасними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, про відмову у задоволенні позову про розірвання договору. Позивачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було підтверджено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем умов договору на час звернення позивача до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2020 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/9957/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/9957/19 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ».

4. Матеріали справи №910/9957/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 20.09.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська