ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 вересня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1577/20(925/1223/21)

Суддя Господарського суду Черкаської області Боровик С.С., розглянувши заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення його позову

до товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14»,

приватного підприємства «Автоком центр»,

ОСОБА_2

про визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий Назаренко С.А. звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою про визнання недійсними договорів.

Одночасно з пред`явленням позову арбітражний керуючий Назаренко С.А. подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки SUBARU, модель FORESTER універсал-В, 2018 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 та заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії з транспортним засобом марки SUBARU, модель FORESTER універсал-В, 2018 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зокрема: відчужувати транспортний засіб в будь-який спосіб, змінювати власника транспортного засобу, передавати транспортний засіб в заставу, передавати транспортний засіб до статутного капіталу будь-яких юридичних осіб, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно даного транспортного засобу.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав наступне:

що в ході процедури розпорядження майном арбітражному керуючому ОСОБА_1 стало відомо від ГСЦ МВС України про те, що 17.10.2020 ТОВ «КОЛОС 14» було знято з обліку чотири транспортних засоби, що належали товариству MITSUBISHI PAJERO 2.5 TD, RENAULT DUSTER, SUBARU FORESTER та RENAULT LOGAN;

що підставою для зняття з обліку вказаних вище транспортних засобів являлись документи, підготовлені ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР»;

що на виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.02.2021, якою витребувано у ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» документи, що стали підставою для перереєстрації спірних транспортних засобів, ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» надано розпоряднику майна копії договорів комісії, договорів купівлі-продажу та документів, що подавались сторонами для укладення цих правочинів;

що з наданих ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» документів вбачається, що ТОВ «КОЛОС 14», від імені якого діяв ОСОБА_3 , засновник боржника, укладено із ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» договір комісії, за яким підприємство зобов`язувалось від імені боржника укласти правочини щодо відчуження належних боржнику транспортних засобів;

що на виконання договору комісії, 17.10.2020 між ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР», що діяло від імені ТОВ «КОЛОС 14», та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 7718, за яким ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР», як продавець, відчужило належний ТОВ «КОЛОС 14» транспортний засіб SUBARU FORESTER, на користь ОСОБА_2 ;

що з наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 діяв від імені ТОВ «КОЛОС 14» без належних на те повноважень, а документів, які б підтверджували надання йому повноважень на укладення договору комісії матеріали, надані ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» - не містять;

що ОСОБА_3 , являючись засновником ТОВ «КОЛОС 14», вчинив від імені ТОВ «КОЛОС 14» правочин щодо відчуження належного боржнику транспортного засобу з метою ухилення від звернення стягнення на нього, у власних інтересах, а тому його дії потрібно оцінювати як зловживання наявними у нього правами засновника боржника;

що подані ТОВ «КОЛОС 14» документи для оформлення договору комісії та договору купівлі-продажу щодо надання згоди на продаж майна боржника містять ознаки підроблених;

що статус ОСОБА_3 як заінтересованої особи, та ОСОБА_2 як пов`язаної із ОСОБА_3 особи, дає підстави вважати, що ними можуть бути вжиті заходи, спрямовані на подальше відчуження придбаного від боржника транспортного засобу, які унеможливлять виконання судового рішення, у разі задоволення пред`явленого позову.

Таким чином, заявник вважає, що існує реальна загроза вжиття ОСОБА_2 дій, спрямованих на унеможливлення виконання судового рішення, у разі задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачені наступні заходи забезпечення позову, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічної позиція Верховного Суду викладена у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічні висновки щодо застосування статей 73, 136, 137 ГПК України, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 910/11650/18.

З заяви та доданих до неї та позову доказів вбачається наступне.

В розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, ОСОБА_3 , який, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, являється засновником ТОВ «КОЛОС 14», що підтверджується наданими розпорядником майна роздруківкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «КОЛОС 14», являється заінтересованою особою стосовно боржника.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7718 від 17.10.2020 та договір комісії № 7718 від 17.10.2020 були укладені в той період часу, коли у боржника була наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «ОЛІМП» у розмірі 5264589,98 грн., що підтверджена рішеннями Господарського суду Черкаської області від 10.09.2020 по справі № 925/651/20 про стягнення з ТОВ «КОЛОС 14» на користь ПП «ОЛІМП» 2458550,00 грн., та від 21.09.2020 по справі № 925/692/20 про стягнення з ТОВ «КОЛОС 14» на користь ПП «ОЛІМП» 2806039,98 грн.

Від імені боржника при укладенні Договору комісії діяв його засновник ОСОБА_3 . Будучи заінтересованою особою стосовно боржника, ОСОБА_3 , вживав заходи для виведення із складу майнових активів ТОВ «КОЛОС 14» транспортних засобів, які могли бути використані товариством для погашення кредиторських вимог. При цьому, відповідно до наданих ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР» документів, вбачається, що будь-яких доказів існування у ОСОБА_3 повноважень на укладення Договору комісії немає.

Внаслідок дій ТОВ «КОЛОС 14», вчинених на користь пов`язаної із ОСОБА_3 особи, щодо відчуження транспортних засобів, товариство позбулось рухомого майна, яке входило до складу його майнових активів, тим самим ТОВ «КОЛОС 14» позбавило себе можливості використати це майно для погашення кредиторської заборгованості перед ТОВ «ОЛІМП».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи заявника в обґрунтування заяви про забезпечення позову є переконливими і відповідають вимогам ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2.Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на транспортний засіб марки SUBARU, модель FORESTER універсал-В, 2018 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

заборони ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Олександрійським РВ УМВС України в Кіровоградській області 29.08.1996, АДРЕСА_1 ) здійснювати будь-які дії з транспортним засобом марки SUBARU, модель FORESTER універсал-В, 2018 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зокрема: відчужувати транспортний засіб в будь-який спосіб, змінювати власника транспортного засобу, передавати транспортний засіб в заставу, передавати транспортний засіб до статутного капіталу будь-яких юридичних осіб, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно даного транспортного засобу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик