ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.2021 Справа № 906/605/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом державного підприємства "СЕРВІС" (04050, місто Київ, вулиця Тургенєвська, будинок 82А; )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

про стягнення попередньої оплати за договором в розмірі 117 105,60 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "СЕРВІС" звернулося до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором в розмірі 117 105,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №16/04/2020 від 16.04.2020, внаслідок чого позивач просить стягнути на свою користь попередню оплату за договором в розмірі 117 105,60 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому визнав факт невиконання зобов`язання у встановлений договором строк та зазначив, що невиконання зобов`язання щодо поставки товару сталося внаслідок суттєвого ускладнення виконання зобов`язання іншим контрагентом відповідача і пов`язане з істотними змінами обставин, які сторони не могли передбачити при укладенні договору. Крім того, оскільки отримані відповідачем в якості авансу грошові кошти були витрачені на заходи, необхідні для виконання договору поставки (вирощування малька риби), у зв`язку з чим на теперішній час відсутня можливість їх повернення. 26.08.2021 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 2270,00 грн., оскільки на думку відповідача розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (завищення часу надання послуг) та розумності їхнього розміру (ціна позову та значення справи для сторони).

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд, -

В С Т А Н О В И В

16.04.2020 року між фізичною особою-підприємцем Тимошенко Іриною Олександрівною (далі - продавець) та державним підприємством "СЕРВІС" (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 16/04/2020 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити малька: товстолобика, карпа, білого амура, який іменується надалі «товар», в кількості та на умовах, погоджених з покупцем, а покупець зобов`язується прийняти і здійснити оплату товару.

Згідно п. 2.1. договору умови поставки товару, в тому числі строки поставки та кількість товару, вказуються у специфікації до даного договору, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору ціна на товар, який поставляється покупцю, вказується у специфікації до даного договору, як є невід`ємною частиною даного договору.

Поставка товару здійснюється на умовах попередньої оплати, згідно узгодженого рахунку та специфікації № 1 (яка є невід`ємною частиною даного договору), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Порядок оплати за товар визначено у п. 4 специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 1 специфікації № 1 від 16.04.2020 загальна сума специфікації 131 793,60 грн. (сто тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто три гривні 60 копійок) з урахуванням ПДВ.

Термін поставки товару: не пізніше 10 травня 2020 року. Обов`язковою умовою виконання поставки є своєчасна попередня оплата за товар.

Згідно п. 3.2. договору датою оплати є надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.1. договору місцем поставки та передачі товару покупцю за цим договором є рибогосподарська технологічна водойма в руслі р. Унава права притока р. Ірпінь, басейн ріки Дніпро (с. Кошляки, Попільнянський район).

Продавець зобов`язується передати товар у власність покупцю на умовах цього договору (п. 5.1.1. договору).

Згідно п. 7.1. договору жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-якого із своїх зобов`язань, якщо невиконання є наслідком дії форс-мажорних обставин (стихійних лих, військових дій, інших обставин, які знаходяться поза контролем сторін), що виникли після укладення договору. При цьому строк виконання зобов`язань, зазначених у договорі, здійснюється відповідно до часі дії таких обставин та їх наслідків. Сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків через форс-мажорні обставини, повинна негайно в письмовій формі сповістити іншу сторону про виникнення чи припинення дії цих обставин. Свідоцтво компетентного органу (або суду) є достатнім доказом визначення зазначених обставин форс-мажорними.

Відповідно до п. 9.1. договору він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, але в частині фінансових зобов`язань сторін до повного виконання.

Вищезазначений договір та специфікації до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було здійснено попередню оплату за договором, що підтверджується платіжним дорученням № 368 від 17.04.2020 на суму 131 793,60 грн.

Відповідачем 21.04.2020 було поставлено частину проплаченого малька білого амура на загальну суму 14 688,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №21/04 від 21.04.2020 та актом № 4 про зариблення від 21.04.2020.

03.06.2020 позивач отримав від відповідача лист, де вказано, що у зв`язку з похолоданням в період квітня-травня 2020р. та низьким рівнем води, що в свою чергу унеможливило виконання зобов`язань в повному обсязі по поставці належної якості і кількості малька, було запропоновано змінити предмет договору та поставити личинку коропа в кількості 2 200 000 шт. за 22 000,00 грн. та личинку білого амура у кількості 500 000 шт. за ціною 12 000 грн. без ПДВ.

У відповідь на вищезазначений лист позивач листом вих. № 20-74 від 02.06.2020 повідомив відповідача про те, що станом на 01.06.2020 договір виконано частково, але ДП «Сервіс» дає згоду на поставку вищезазначеної товарної продукції протягом червня за вказаною ціною з урахуванням того, що ціна включає вартість доставки і одночасно позивач просив повернути залишок невикористаного авансу.

Листом вих. № 15/06-2 від 15.06.2020 відповідач просив позивача перенести строки виконання договору та змінити предмет договору відповідно до умов, викладених у доданих до вказаного листа додаткової угоди та специфікації №2.

У відповідь на вищезазначений лист позивач листом № 20-85 від 24.06.2020 повідомив відповідача про те, що строк поставки закінчився 10.05.2020, у зв`язку із чим було запропоновано у найкоротший термін поставити товар або повернути кошти у розмірі 117 105,60 грн.

Листом вих. № 01/07-01 від 01.07.2020 відповідач повідомив позивача про неможливість виконати умови договору щодо поставки гідробіонту (мальок товстолобика, карпа) на умовах вказаного договору та з урахуванням строків поставки, визначених в листі ДП «Сервіс» вих. № 20-74 від 02.06.2020 у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, а саме: високою температурою повітря в указаний період часу, що відповідно призвело до підвищення температури води в водоймах, де утримується вказаний гідробіонт, а відповідно до рекомендацій, визначених у Правилах транспортування тварин, транспортування гідробіонту, затверджених постановою КМ України № 1402 від 16.11.2011р., транспортування гідробіонту під час неодноразової зміни температури води може привести до температурного шоку і масової загибелі гідробіонту.

Листом вих. № 20-136 від 11.09.2020 позивач, враховуючи встановлення температур води та повітря, які є сприятливими для транспортування малька риби, просив відповідача здійснити поставу товару за договором у найкоротший час, а за умови неможливості виконання договору, просив повернення сплаченого ДП «Сервіс» авансу.

Листом вих. №17/12-01 від 17.12.2020 відповідач просив позивача підписати додаткову угоду та специфікацію до договору від 16.04.2020 для поставки залишків товару, де вказано, що здійснити поставку у строк не було можливо у зв`язку з встановленням карантину на території України. До вказаного листа додано примірник додаткової угоди № 1 до Договору № 16/04/2020 від 16.04.2020, яка була підписана сторонами 18.12.2020.

У вказаній додатковій угоді сторони погодили новий строк поставки товару: не пізніше 30.04.2021.

Разом із тим, у строк до 30.04.2021 відповідачем не було поставлено залишки товару на суму 117 105,60 грн. та не було повернуто вказані кошти, сплачені позивачем в якості попередньої оплати за договором.

Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за укладеним договором.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, постачальник зобов`язувався передати у власність покупця продукцію, на умовах, викладених в даному рахунку.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір №16/04/2020 від 16.04.2020 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Додатковою угодою № 1 від 18.12.2020 до договору № 16/04/2020 від 16.04.2020 сторони погодили термін поставки товару не пізніше 30.04.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене, та факт того, що попередня оплата позивачем по договору була здійснена, а послуги з поставки (продажу) товару з 30 квітня 2021 року і по даний час відповідачем не виконані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором в розмірі 117 105,60 грн.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За приписами ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог, сума судового збору в розмірі 1135,00 грн. (2270 х 50%) підлягає поверненню на користь позивача окремою ухвалою.

Решта судового збору в сумі 1135,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Позивачем у позовній заяві було заявлено про віднесення на відповідача орієнтовних витрат на правничу допомогу в сумі 37 500,00 грн.

Як встановлено судом, 01.02.2021 між адвокатським об`єднанням «КЛОЧКОВ ТА ПАРТНЕРИ» (далі виконавець) та державним підприємством «СЕРВІС» (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/2 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в будь-яких судових установах, підприємствах, установах, комісіях та організаціях будь-якої форми власності, у тому числі, але не виключно: судах загальної юрисдикції, адміністративних, господарських судах всіх інстанцій; органах служби безпеки України; органах Національної поліції України; органах державної виконавчої служби України та приватних виконавчих інституціях; органах Державної фіскальної служби України; органах прокуратури, Національному антикорупційному бюро України; нотаріальних конторах, банках та інших фінансових установах; Державній реєстраційній службі та її територіальних органах; інших організаціях, підприємствах і установах як на території України так і за її межами з будь-яких правових питань, які виникають в процесі господарської діяльності клієнта.

За цим договором вчиняються юридичні дії в усній або письмовій формах у вигляді регламентуючих положень, методичних рекомендацій і консультацій, шляхом складання необхідних заяв, скарг, звернень, письмових консультацій та інших процесуальних документів, а також шляхом представництва інтересів клієнта в організаціях, зазначених в п. 1.1 договору (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.1. договору вартість правової (правничої) допомоги, що надається на підставі даного договору та порядку проведення розрахунків визначається сторонами в додатковому договорі до договору.

Відповідно до п. 4.1. договору за результатом надання правової (правничої) допомоги об`єднання складає та надає клієнту для підпису акти приймання-передачі правової (правничої) допомоги.

Даний договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31 грудня 2021 року.

Додатковим договором № 1 від 01.02.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/02 від 01.02.2021 сторони погодили, що вартість однієї нормо-години правової допомоги одного адвоката об`єднання, яка надається членами та/або співробітниками об`єднання становить 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. (без урахування ПДВ).

Згідно п. 5 додаткового договору № 1 від 01.02.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/02 від 01.02.2021 клієнт зобов`язаний сплатити виставлений рахунок на оплату протягом 602 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги та рахунку на оплату.

11.05.2021 між адвокатським об`єднанням «КЛОЧКОВ ТА ПАРТНЕРИ» (далі виконавець) та державним підприємством «СЕРВІС» (далі - клієнт) було укладено додатковий договір № 6 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/02 від 01.02.2021, відповідно до п. 1 якого на підставі договору та цього додаткового договору об`єднання надає клієнту правову допомогу у вирішенні господарського спору, який виник між клієнтом (ДП «СЕРВІС») та фізичною особою-підприємцем Тимошенко Іриною Олександрівною, РНОКПП НОМЕР_1 з приводу виконання договору № 16/04/2020 купівлі-продажу малька товстолобика, карпа, білого амура від 16.04.2020.

Згідно п. 2 вищезазначеного додаткового договору до обсягу правової (правничої) допомоги, зазначеної в п. 1 цього додаткового договору, входить надання правової (правничої) допомоги в усній або письмовій формах у виді регламентуючих положень, методичних рекомендацій і консультацій, шляхом складання необхідних запитів, заяв, скарг, звернень, листів, письмових консультацій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг та будь-яких інших процесуальних документів, необхідних для належного надання правової (правничої) допомоги, а також шляхом представництва інтересів клієнта в тому числі, але не виключно, в господарських судах всіх інстанцій, у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, органах державної виконавчої служби України та приватних виконавчих інституціях; інших організаціях, підприємствах і установах будь-якої форми власності та підпорядкування.

Вищезазначений договір та додаткові договори до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що при зверненні з заявою про відшкодування судових витрат на послуги адвоката сторона повинна документально довести, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату вищевказаних послуг, розрахунок таких витрат.

Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги № 8 від 21.05.2021, згідно якого на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/02 від 01.02.2021 та додаткового договору № 6 від 11.05.2021 року в період з 11.05.2021 по 21.05.2021 об`єднанням було надано клієнту правову (правничу) допомогу в наступному обсязі:

1) здійснення правового аналізу документів, наданих клієнтом, що мають відношення до господарського спору, який виник між ДП «СЕРВІС» та фізичною особою-підприємцем Тимошенко Іриною Олександрівною з приводу виконання договору №16/04/2020 купівлі-продажу малька товстолобика, карпа, білого амура від 16.04.2021 1 година 2500,00 грн.;

2) складання позовної заяви ДП «СЕРВІС» до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу 13 годин 32 500,00 грн.;

3) підготовка копій документів до позовної заяви ДП «СЕРВІС» до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу 1 година 2500,00 грн.

Загальна вартість послуг склала 37 500,00 грн.

Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги № 8 від 21.05.2021 підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Староста І.І. було підготовлено та надано до суду наступні документи: позовну заяву.

Також судом встановлено, що представник позивача - адвокат Староста І.І. не брав участь в жодному судовому засіданні по даній справі, що відображено у відповідних протоколах судових засідань.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі № 915/237/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За висновком суду, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 37500,00 грн. не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Як вбачається зі змісту акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги № 8 від 21.05.2021, адвокатським об`єднанням «КЛОЧКОВ ТА ПАРТНЕРИ» відокремлено послуги із здійснення правового аналізу документів, наданих клієнтом, що мають відношення до господарського спору, який виник між ДП «СЕРВІС» та фізичною особою-підприємцем Тимошенко Іриною Олександрівною з приводу виконання договору №16/04/2020 купівлі-продажу малька товстолобика, карпа, білого амура від 16.04.2021 (2500,00 грн.), складання позовної заяви ДП «СЕРВІС» до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу (32 500,00 грн.) та підготовки копій документів до позовної заяви ДП «СЕРВІС» до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу (2500,00 грн.).

Суд зазначає, що обов`язок формування доказової бази, її підготовка та систематизація, до якого належить аналіз документів та підготовка документів для долучення їх до позовної заяви, є невід`ємною частиною складання позовної заяви, оскільки обов`язок позивача додати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, прямо передбачений ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Також на думку суду, є безпідставним стягнення з відповідача на користь позивача правової допомоги в сумі 37500,00 грн. за складання позовної заяви, оскільки така вартість є явно завищеною у порівнянні зі звичайними цінами за складання відповідного процесуального документа.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких документів, які вказували б на значний обсяг витраченого адвокатом часу зі здійснення означених дій чи б іншим чином обґрунтовували таку їх вартість, а явка учасників справи № 906/605/21 в судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи клопотання відповідача про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд, з огляду на приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги державного підприємства "СЕРВІС" до фізичної особи-підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни про стягнення попередньої оплати за договором в розмірі 117 105,60 грн., задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця Тимошенко Ірини Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь державного підприємства "СЕРВІС" (04050, місто Київ, вулиця Тургенєвська, будинок 82А; ) попередню оплату за договором в розмірі 117 105,60 грн., судовий збір в розмірі 1135,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 14.09.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова