ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3478/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект"

на ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 (суддя Бондарєв Е.М.)

у справі №904/3478/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект", Одеська область, м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 30.03.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" заборгованості у загальній сумі 2 957 124,07 грн., з яких: - 2 836 066,75 грн. заборгованість за поставлений товар; - 30 303,18 грн. 3% річних за період з 21.11.2020 по 30.03.2021; - 90 754,14 грн. інфляційні втрати за грудень 2020 року, січень та лютий 2021 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" до суду 14.07.2021 подано клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документа.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" про призначення судової технічної та почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі судову технічну та почеркознавчу експертизу. Провадження у справі 904/3478/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" про стягнення 2 836 066,75 грн. заборгованості за поставлений товар, 30 303,18 грн. 3% річних, 90 754,14 грн. інфляційних втрат зупинено.

Не погодившись з вказаними ухвалами Товариством з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21 про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі. Справу передати для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що оскаржувані ухвали винесені з порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зокрема для правильного вирішення судом питання про наявність правових підстав для призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Зазначає, що експертиза призначена без урахування усіх обставин справи та доказів, що наявні в матеріалах справи.

Апелянт наголошує, що обставини поставки товару, які входять до предмету доказування у даній справі, можуть бути підтверджені іншими доказами, аніж висновок експерта, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

За твердженням скаржника, прийняття судом ухвали про зупинення провадження у справі є безпідставним та порушує його право на розгляд справи упродовж розумного строку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" на ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 16.09.2021р. о 14 год. 00 хв.

10.09.2021 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ «МБК Сінергія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали без змін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Коваль Л.А., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021, визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Мороза В.Ф., суддів - Кузнецова В.О., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2021 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" на ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21.

В судове засідання 16.09.2021 року з`явилися представник апелянта (позивача). Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання уповноваженого представника не направив.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Апеляційним судом було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та забезпечення процесуальної можливості для висловлення учасниками справи своєї позиції щодо вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта у судовому засіданні 16.09.2021 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати оскаржувані ухвали та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/3478/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" заборгованості у загальній сумі 2 957 124,07 грн., з яких: - 2 836 066,75 грн. заборгованість за поставлений товар; - 30 303,18 грн. 3% річних за період з 21.11.2020 по 30.03.2021; - 90 754,14 грн. інфляційні втрати за грудень 2020 року, січень та лютий 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки обладнання №ЕПП/29-09-20 від 29.09.2020, в частині своєчасного та повної оплати за товар по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" до суду 14.07.2021 подано клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документа.

У вказаному клопотанні заявник просив суд призначити експертизу, проведення яких доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи відповідач просив суд поставити наступні питання, з яких має бути проведена експертиза: 1) Чи виконано підпис на довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року в графі "Керівник підприємства" Азімовим Батиром Тахіровичем? 2) Чи нанесено відтиски печатки від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" на довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року печаткою, експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

Клопотання обґрунтовано тим, що з огляду на те, що предметом спору є стягнення заборгованості за нібито поставлений товар, проте відповідачем ставиться під сумнів повноваження особи, яка підписала видаткову накладну, а відтак під сумнів ставиться поставка цього товару, ТОВ "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" вважає за доцільне та необхідне провести почеркознавчу експертизу підпису директора ТОВ "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" на довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року, безпосередньо якою нібито надавались повноваження Кривошапці Ростиславу Олексійовичу на отримання товару.

Відповідач окремо звертає увагу суду на те, що ТОВ "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" не мало об`єктивної можливості звернутись до суду з даним клопотанням в рамках розгляду справи у підготовчому провадженні, оскільки представник позивача лише 08 липня 2021 року під час судового засідання надав такі документи до суду, після чого Господарський суд Дніпропетровської області в той же день виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті. Тому, до подання такого документу відповідач не мав можливості звернутись із даним клопотанням до суду.

Призначаючи експертизу у даній справі місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що товар був отриманий відповідачем по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн. на підставі довіреності №1964 від 23.11.2020, що відповідачем заперечується, тому для прийняття повного та обґрунтованого рішення по даній справі потрібні спеціальні знання для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Таким чином, господарський суд вважає, що висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими, та зазначає з приводу доводів апеляційної скарги наступне.

Частиною 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про призначення експертизи (п. 11), про зупинення провадження у справі (п. 12).

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову ТОВ "Елпромпроект" є стягнення з ТОВ «МБК Сінергія» заборгованості у загальній сумі 2 957 124,07 грн., з яких: - 2 836 066,75 грн. заборгованість за поставлений товар; - 30 303,18 грн. 3% річних за період з 21.11.2020 по 30.03.2021; - 90 754,14 грн. інфляційні втрати за грудень 2020 року, січень та лютий 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки обладнання №ЕПП/29-09-20 від 29.09.2020, в частині своєчасного та повної оплати за товар по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн.

В свою чергу, відповідач оспорює отримання ним товару по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн., посилаючись на те, що товар від імені ТОВ «МБК Сінергія» був отриманий Кривошапкою Ростиславом Олексійовичем, який діяв на підставі довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року, яка не підписувалася та не видавалася директором підприємства відповідача.

Призначаючи судову почеркознавчу та технічну експертизу у справі суд виходив з того, що для прийняття повного та обґрунтованого рішення по даній справі потрібні спеціальні знання для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування і висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Відповідно до частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як передбачено абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 № 4 (далі - Постанова № 4) судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

А за положеннями п. 5 Постанови № 4 питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення відповідача від 15.06.2021 (т. 1 а.с. 52-53), в яких останній прямо не заперечуючи самого факту передачі йому товару по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн. за договором поставки обладнання №ЕПП/29-09-20 від 29.09.2020, стверджує про його отримання неуповноваженою особою - Кривошапкою Ростиславом Олексійовичем, який не є ані директором ТОВ «МБК Сінергія», ані особою, що має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності.

В той же час, 06.07.2021 від позивача до господарського суду Дніпропетровської області надійшли додаткові пояснення у справі (з урахуванням письмових пояснень відповідача від 15.06.2021), в яких останній аргументував обставини передачі ним товару по накладній, підписаній зі сторони Покупця - ОСОБА_1 , відсутністю будь-яких сумнівів у наявності повноважень у вказаної особи на отримання товару, зокрема, виходячи з отриманої засобами електронного зв`язку від ТОВ «МБК Сінергія» довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року. Крім того, на підтвердження своєї позиції, ним долучено до матеріалів справи докази, що можуть свідчити про відношення особи ОСОБА_1 до ТОВ «МБК Сінергія» (т. 1 а.с. 75-76), а також подальшого використання придбаного відповідачем у позивача товару монтаж обладнання на об`єктах ПС «Бердянська-150», м. Бердянськ, ПС «Луч», м. Енергодар, для чого у відповідності до п. 5 Специфікації № 4 до Договору позивач на виконання своїх зобов`язань відрядив для здійснення робіт з шеф-монтажу власних співробітників (енергетика та механіка) (т. 1 а.с. 71-72).

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано вказані пояснення позивача та докази, які можуть опосередковано свідчити про наявність господарсько-трудового зв`язку ОСОБА_1 з ТОВ «МБК Сінергія», а отже і отримання підприємством відповідача товару по видатковій накладній №86 від 26.11.2020 на суму 2 836 066,75 грн. за договором поставки обладнання №ЕПП/29-09-20 від 29.09.2020, що власне і входить до кола обставин, які є предметом доказування у справі та підлягають встановленню судом.

При цьому обставини наявності чи відсутності повноважень у вказаної особи, яка підписувала первинні документи від ТОВ «МБК Сінергія», можуть бути перевірені судом в ході судового розгляду з урахуванням приписів ч. 2 ст. 74 ГПК України, якою передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; для чого, серед іншого, у відповідача можуть бути витребувані штатний розпис станом на 26.11.2020, звітність за формою № 1ДФ (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку), яка подавалась до контролюючого органу у відповідному періоді, документи бухгалтерського обліку придбаних товарів та їх руху в процесі використання в господарській діяльності, в тому числі при подальшому продажу (реалізації); нотаріально завірена заява свідка директора ТОВ «МБК Сінергія» тощо.

Варто акцентувати увагу на тому, що факт отримання товару неуповноваженою особою юридичної особи сам по собі свідчить лише про порушення порядку приймання-передачі товару, однак не може беззаперечно свідчити про факт ненадходження товару в кінцевому ланцюгу саме Покупцю юридичній особі.

Призначаючи експертизу у даній справі, суд наведеного не врахував, не надав оцінки наявним на момент розгляду клопотання про призначення експертизи доказам можливої причетності ОСОБА_1 до діяльності ТОВ «МБК Сінергія» та наявності трудових відносин між ними, а також доводам стосовно подальшого використання придбаного товару у господарській діяльності підприємства відповідача, не навів належних мотивів відхилення заперечень позивача, тобто не провів ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності призначення експертизи, в результаті дійшов передчасного висновку, що висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Згідно ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем до матеріалів справи долучено докази на підтвердження підстав позову, які в силу вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України мають бути оцінені судом, а результат такої оцінки має бути викладений у мотивувальній частині рішення суду (ст. 238 Господарського процесуального кодексу України), як і надана правова оцінка заперечень відповідача щодо таких доказів.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогами процесуального закону визначено чіткий алгоритм дій суду першої інстанції у випадку встановлення невідповідності поданих позивачем доказів вимогам ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, проте, вказаним висновкам передує певна визначена стадія судового процесу, в якому обидві сторони надають свої обґрунтування та заперечення щодо таких доказів. При цьому, доводи відповідача стосуються заперечення наявних у справі доказів, як належних та допустимих, а не їх суперечності один одному та/або іншим доказам у справі.

Колегія суддів також зауважує, що згідно абз. 3 п. 2 Постанови № 4 якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19).

Водночас, у даній справі, на момент призначення експертизи, відповідачем не було надано господарському суду жодних доказів на підтвердження своєї правової позиції в обгрунтування заперечень проти позовних вимог, тобто в матеріалах справи були відсутні будь-які взаємно суперечливі докази, для перевірки яких (відомостей з них) було б необхідно призначити експертизу.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що як передбачено п. 5 Постанови № 4 у вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід:

- визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв`язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи;

- визначити об`єкти, що підлягають експертному дослідженню;

- максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз`ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності;

- за необхідності визначити вид (підвид) судової експертизи, до компетенції якої відноситься роз`яснення відповідних питань. Якщо визначення такого виду (підвиду) саме по собі потребує спеціальних знань, його слід віднести на розсуд експертної установи (експерта);

- визначити обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів;

- здійснити перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, в тому числі з урахуванням належного відображення ознак об`єктів і зразків, а за невідповідності матеріалів цим критеріям - вжити заходів до усунення недоліків матеріалів шляхом витребування додаткових документів і матеріалів у сторін та інших осіб;

- у разі потреби забезпечити відібрання зразків, у тому числі за необхідності - з участю спеціаліста;

- у необхідних випадках розглянути можливість виклику судового експерта для уточнення питань, які ним мають бути роз`яснені, а також для перевірки матеріалів з точки зору їх повноти, достатності та придатності для проведення експертизи;

- з`ясувати усі інші обставини, пов`язані з проведенням судової експертизи.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судову експертизу" cудово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (частина третя статті 99 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частина четверта статті 99 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (частина п`ята статті 99 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В той же час, призначаючи у справі № 904/3478/21 судову почеркознавчу та технічну експертизу, місцевий господарський суд не врахував наведені положення законодавства, зокрема, пропозиції сторін щодо вибору експерта або експертної установи та переліку питань, роз`яснення яких, на їхню (сторін) думку, потребує висновку експерта, чим допустив порушення норм процесуального права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд відзначав, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (LoboMachado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reportsof Judgmentsand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero?st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

У будь-якому випадку має бути гарантований доступ до матеріалів, що є «життєво важливими» для результатів справи (рішення у справі «Мак Майкл проти Сполученого Королівства» (Mc Michael v. The United Kingdom), пп. 78- 82).

Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 921/1061/15-г/6 нагадав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no. 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28 серпня 1991 року, Серія A no. 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12 жовтня 1992 року, Серія A no. 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no. 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

ЄСПЛ у рішенні від 26 липня 2018 року у справі "Вартая проти Грузії" зазначив, що учасникові судочинства повинна бути дана можливість представити свою справу в умовах, які не призводять до "істотної незручності" порівняно з його опонентом. Право на справедливий судовий розгляд, серед іншого, включає право сторін висловлювати зауваження, які вони вважають такими, що стосуються справи. Причому це повинне бути не ілюзорне, а практичне й ефективне право. Таким воно може вважатися тільки в тому випадку, якщо суд фактично "чує" сторону, тобто її твердження належним чином аналізує.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, поставивши на розгляд експерту наступні питання: 1) Чи виконано підпис на довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року в графі "Керівник підприємства" Азімовим Батиром Тахіровичем? 2) Чи нанесено відтиски печатки від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія Сінергія" на довіреності №1964 від 23 листопада 2020 року печаткою, експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?; не визначив обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів та не здійснив перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, в тому числі з урахуванням належного відображення ознак об`єктів і зразків (в даному випадку печатки ТОВ «МБК Сінергія» та підпису директора товариства - Азімова Б.Т., останні з яких (зразки) взагалі відсутні у матеріалах справи).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 15.06.2021 суд першої інстанції дійшов висновку, що зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлено неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом, а тому у зв`язку із призначенням у справі судової почеркознавчої та технічної експертизи провадження у справі №904/3478/21 підлягає зупиненню.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Дане право кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У пункті 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2006 у справі "Дульський проти України" (Заява N 61679/00) Суд нагадав, що "розумний строк" провадження має бути оцінений відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних державних органів, а також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших "Фридлендер проти Франції" [GC], N 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VI).

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012), «Зяя проти Польщі» (заява № 45751/10)).

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Аналіз статті 228 ГПК України засвідчує, що зупинення провадження у справі може бути зумовлене об`єктивною необхідністю дотримання процесуальних строків розгляду справи та у випадках призначення судом експертизи також неможливістю проводити відповідні процесуальні дії, оскільки для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, а тому такий захід є цілком виправданим.

Господарським судам необхідно враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, в частині розумного строку розгляду справи.

Тривале безпідставне зупинення провадження у справі за відсутності підстав для призначення експертизи суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Виходячи з предмету та підстав заявленого позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої не обґрунтовано та не наведено підстав щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи, а також не обгрунтовано підстав, з яких суд першої інстанції вважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише шляхом залучення особи, яка володіє спеціальними знаннями у певній галузі.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. BULGARIA»), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) may рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 cm. 6 Конвенції.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів враховує вищенаведену практику Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21 таким вимогам не відповідають, оскільки не містять обґрунтованих мотивів, з огляду на предмет та підстави позову, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення судово-економічної експертизи у даній справі та доцільність такого призначення та, відповідно, зупинення провадження на час її проведення.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінка змісту наявних у справі документів, як і їх оцінка як доказів в підтвердження або спростовування певних обставин, здійснюється судом першої інстанції на стадії розгляду справи по суті, і при здійсненні даного апеляційного провадження судом апеляційної інстанції не здійснювалась оцінка саме змісту поданих доказів на предмет наявності або відсутності правових підстав для задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог, а межі апеляційного провадження стосувались саме оскаржуваних ухвал суду першої інстанції щодо процесуальних підстав призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року no. 4436/07, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвалення судом першої інстанції рішення про призначення експертизи та зупинення провадження у цій справі за визначених в оскаржуваних ухвалах підстав, є порушенням норм процесуального права ст. 13, 73, 74, 86, 99, 228 ГПК України, що призвело до постановлення незаконних судових рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у справі та відповідно до статті 280 ГПК України підлягають скасуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21 - скасуванню із направленням матеріалів справи до господарського суду Дніпропетровської області у справі для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвал місцевого господарського, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" на ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21 задовольнити.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 у справі №904/3478/21 скасувати.

Справу №904/3478/21 направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.09.2021

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов