ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року

м. Черкаси справа № 925/836/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді К.Довганя, з секретарем судового засідання Т.Дяченко, за участю представників: позивача Р.Нетронін, адвокат за ордером, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергопостачальник до Державної установи Черкаська виправна колонія (№ 62) про стягнення 367 084,13 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Енергопостачальник звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Державної установи Черкаська виправна колонія (№ 62) 362 347,32 грн. боргу за спожиту електричну енергію і супутні послуги та 4736,81 грн. неустойки за неналежне виконання грошових зобов`язань по договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021 № 142-21.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку і строку оплати поставленої йому позивачем електричної енергії по вказаному договору.

Ухвалою суду від 25.06.2021 розгляд справи призначено на 02.09.2021 в порядку спрощеного позовного провадження.

21.07.2021 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому повідомив, що у період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року включно державна установа отримала електричну енергію з послугою розподілу електричної енергії в сукупності 113 171 кВт/год, за ціною 3,66 грн., що становить 414205,86 грн. За період з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року державна установа оплатила 51 858,54 грн за отриману електричну енергію.

Відповідач зазначив, що затримка оплати за постачання електричної енергії і відповідно утворення заборгованості перед позивачем сталася у зв`язку з фінансовими труднощами, що виникли в установи.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

Про розгляд справи сторони були повідомлені судом належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2021 між позивачем та відповідачем за результатами звернення відповідача був укладений Договір про постачання електричної енергії споживачу за № 142-21 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався продати Електричну енергію ДК 021:2015: 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія та супутні послуги) (далі - Товар) Споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії.

За умовами п.2.3. Договору очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії за Договором складав 14169 кВт/год.

Термін постачання електричної енергії за вказаним Договором: з 01.03.2021 до 31.12.2021 включно (п.3.1).

П.5.3. Договору передбачено, що ціна за одиницю Товару (1 кіловат-годину) включає вартість послуг операторів системи розподілу та передачі.

При цьому, п.5.9 Договору визначено, що в акті приймання-передачі окремо вказується розмір плати за послуги оператора системи розподілу.

Сторони уклали Додаток №2 до вказаного Договору, яким було визначено ціну за одиницю кВт/год на рівні 3,05 грн без урахування ПДВ.

28.05.2021 цей Додаток викладено у новій редакції, шляхом укладання Додаткової угоди №2 до Договору з метою деталізації ціни за одиницю Товару.

З Додаткової угоди №2 вбачається, що тариф 3,05 грн. (без урахування ПДВ) складається з вартості електричної енергії - 2,12167 грн. та компенсації послуг з розподілу електричної енергії 2-го класу - 0,92833 грн.

16.02.2021 сторони підписали Додаток №3 до Договору, яким відповідно до розрахунків відповідача був визначений щомісячний очікуваний обсяг споживання електричної енергії за період березень-грудень 2021 року.

За березень 2021 року відповідач перебільшив очікуваний об`єм споживання електричної енергії та фактично спожив у березні 2021 року 86 761 кіловат/годин, замість запланованих 1410 кіловат/годин.

Відповідач віднесений до споживачів Групи «Б», тобто про фактичний об`єм його споживання постачальник повідомляється за даними оператора системи розподілу (далі ОСР) після 10 числа місяця наступного за тим, у якому поставлено електричну енергію.

Про істотне порушення умов Договору в частині об`єму споживання позивач дізнався у квітні місяці 2021 року.

За приписами п.6.2.2 Глави ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії або дострокового його розірвання (припинення його дії) електропостачальник за 20 днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії споживачу повинен повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника «останньої надії», на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, із зазначенням дати, з якої такий електропостачальник припинить здійснювати постачання електричної енергії споживачу.

З 01.05.2021 позивач відповідачу припинив постачання електричної енергії, про що останнього було повідомлено листом №01/02-549-1 від 12.04.2021.

Також позивачем було повідомлено листом №01/02-549-2 від 12.04.2021 ПАТ «Черкасиобленерго» і ДПЗД «Укрінтеренерго» листом №01/02-549-3 від 12.04.2021 щодо припинення відповідачу постачання електричної енергії, та передано відповідача до постачальника «останньої надії».

Зокрема, через дотримання позивачем діючого порядку відповідачем у квітні місяці 2021 року було спожито електричну енергію у кількості 26 410 кіловат/годин, замість запланованих 1410 кіловат/годин.

Факт постачання електричної енергії у березні-квітні 2021 року підтверджується Актами купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2021 та 30.04.2021, а також Актами компенсації послуг з розподілу електричної енергії від 31.03.2021 та 30.04.2021.

За умовами п. 5.9. Договору оплата за Товар здійснюється Відповідачем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати підписання Акту приймання-передачі електричної енергії.

Отже, оплата вартості поставленої електричної енергії та компенсація послуг з розподілу за березень місяць 2021 р. підлягали оплаті до 15 квітня місяця 2021 р. та за квітень місяць 2021 р. - до 20 травня 2021 р.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 15.06.2021 відповідач здійснив часткову оплату за отриману ним електричну енергію в сумі 51858,54 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2021 по 07.06.2021.

Станом на 15.06.2021 заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію та компенсацію послуг з розподілу електричної енергії складала 362347,32 грн.,з яких:

- 236275,27 грн. - за спожиту електричну енергію,

- 126072,05 грн. - компенсація послуг з розподілу електричної енергії), що підтверджується відповідними Актами купівлі-продажу електричної енергії, Актами компенсації послуг з розподілу електричної енергії та Актами звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2021 по 07.06.2021.

П.9.2. Договору сторони узгодили, що позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, а відповідач відшкодовує збитки, понесені позивачем, у разі порушення відповідачем строків розрахунків з позивачем за кожен день прострочення платежу у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу.

За порушення строків розрахунків позивач за період з 15.04.2021 по 15.07.2021 нарахував відповідачу суму неустойки в розмірі 4736,81 грн.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За приписами ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк

оплати товару.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору №142-21 про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021, Додатків №1, №2, №3, №4 та Додаткової угоди №2 до цього Договору. Цей Договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 12 (далі - ПРРЕЕ). Терміни, що використовувалися в цьому Договорі використовуються в розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ.

Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином та поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

- Актами купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2021 та від 30.04.2021, підписані повноважними особами;

- Актами компенсації послуг з розподілу електричної енергії від 31.03.2021 та від 30.04.2021, підписані повноважними особами;

- Актами звірки взаєморозрахунків по стану за період з 01.03.2021 по 07.06.2021.

Вказані Акти не містять зауважень щодо кількості та якості Товару.

Відповідачем була здійснена лише часткова оплата суми за поставлену позивачем електричну енергію в розмірі 51858,54 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2021 по 07.06.2021.

Борг відповідача перед позивачем по вище вказаному Договору складається з 236 275,27 грн. за спожиту електричну енергію та 126 072,05 грн. компенсації послуг з розподілу електричної енергії, а разом сума заборгованості становить - 362 347,32 грн.

Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем борг в сумі 362347,32 грн. не сплачений.

За порушення відповідачем строків розрахунку за спожиту електричну енергію позивач на підставі положень, передбачених п.9.2 Договору, за період з 15.04.2021 по 15.07.2021 нарахував неустойку в сумі 4736,81 грн.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд вважає, що розрахунок пені (неустойки), що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог ст. 232 ГК України, є вірним та обґрунтованим.

В силу вимог ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Ч.1 ст. 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Ч.2 ст. 218 ГК України та ст.617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та в рішенні від 30.11.2004 у справі Бакалов проти України зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Тобто, відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати робіт за відповідним правочином. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018 у справі № 904/6252/17 та від 28.01.2019 у справі № 917/611/18.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань по вказаному Договору до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи законодавства суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення неустойки за неналежне виконання грошових зобов`язань відповідає умовам вказаного Договору та положенням чинного законодавства України, є обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в сумі 362347,32 грн. за передану позивачем і отриману та спожиту відповідачем у березні, квітні 2021 року електричну енергію та 4736,81 грн неустойки за неналежне виконання грошових зобов`язань по договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021 № 142-21 та Додаткової угоди №2 до цього договору.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 5506,27 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233-240, 255, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи Черкаська виправна колонія (№ 62) (; вул.Сурікова, 30, м.Черкаси, 19603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енергопостачальник (; вул.Мельницька,буд.26/2, м.Одеса, 65005) 362347,32 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста сорок сім грн. 32 коп.) боргу, 4736,81 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять шість грн. 81 коп.) неустойки та 5506,27 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шість грн. 27 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16.09.2021.

СУДДЯ Костянтин ДОВГАНЬ