ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"17" вересня 2021 р. Справа № 924/671/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І.Ю.

судді Савченко Г.І.

розглядаючи апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Іонової Алли Феодосіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021 у справі №924/671/21 (суддя Гладюк Ю.В., повний текст рішення складено 16.08.2021)

за позовом Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Старокостянтинівської міськрайонної філії Хмельницького обласного центру зайнятості

до фізичної особи - підприємця Іонової Алли Феодосіївни

про стягнення грошей

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021 у справі №924/671/21 задоволено позов Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Старокостянтинівської міськрайонної філії Хмельницького обласного центру зайнятості до фізичної особи - підприємця Іонової Алли Феодосіївни.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Іонової Алли Феодосіївни на користь Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Старокостянтинівської міськрайонної філії Хмельницького обласного центру зайнятості 10 974, 59 грн. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири грн. 59 коп.) допомоги по частковому безробіттю на період карантину та 2 270 грн. (дві тисячі твісті сімдесят грн. 00 коп.) судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Фізична особа-підприємець Іонова А.Ф. звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021 у справі №924/671/21 не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, враховуючи насткпне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як свідчать матеріали справи Позивачем за подання позову до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Отже, апелянт звертаючись до суду з апеляційною скаргою мав сплатити судовий збір в розмірі 3 405 грн. (2 270*150%).

Однак, до апеляційної скарги апелянтом не додано доказів сплати судового збору.

Разом з тим, апелянтом заявлено клопотання, в якому останній просить суд звільнити від його від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Зазначає про складний фінансовий стан.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначає, що згідно Декларації про доходи за 2020 рік його дохід становив 15 000 грн., розмір судового збору за подання апеляційної скарги перевищує 5% розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Розглянувши клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору, а у разі відмови відстрочення сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Таким чином, звільнення від сплати судового збору відстрочення сплати судового збору (розстрочення його сплати звільнення від сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити сплату судового збору (звільнити від сплати, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 2 статті 6 та ч. 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначений ч.1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких допускається звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору заявнику при зверненні до суду із заявою (скаргою), є вичерпним, тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону (ухвали Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №922/624/20, від 28.12.2020 у справі №922/4277/19).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що апелянт не надав доказів, які б свідчили про можливість сплати ним судовий збір за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі (строк, визначений самим апелянтом у клопотанні про відстрочення сплати судового збору).

Окрім того, за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення або відстрочення сплати судового збору юридичним особам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, ухвали Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №922/3488/19, від 27.11.2020 у справі №911/3661/16, від 28.12.2020 у справі №910/6889/13); в ухвалах від 24.12.2020 у справі №920/746/17, від 24.12.2020 у справі №920/744/17 Верховний Суд вказав, що зазначена норма стосується окремих категорій фізичних осіб і не розповсюджується на фізичних осіб-підприємців, яким є ФОП Іонова Алла Феодосіївна.

Оцінивши доводи, наведені апелянтом обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи вищенаведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано належним чином вимоги ст.258 ГПК України, що відповідно до ст.260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260, 262, ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Іоновій Аллі Феодосіївні у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та в відстроченні сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іонової Алли Феодосіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021 у справі №924/671/21 - залишити без руху.

3. Запропонувати апелянту - Фізичній особі - підприємцю Іоновій Аллі Феодосіївні протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки - подати оригінал доказу сплати судового збору;

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.