ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.2021 Справа № 905/745/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Зеленському Б.О. -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей" (, місцезнаходження: 50053, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусорського, буд. 19б)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" (, місцезнаходження: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 6)

про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди

за участю представників

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Рябко Р.О. адвокат за ордером №1013105 від 27.05.2021 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія АГ№000231)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" (з урахуванням заяви б/н від 08.06.2021 про уточнення позовних вимог (вх.№12619/21 від 11.06.2021)) про:

- визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей", що поширена Товариством з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" у мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtube-каналі в медіахостингу Youtube https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239 у вигляді відеосюжету під назвою "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?".

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" спростувати та припинити поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права позивача шляхом публікації резолютивної частини рішення суду та видалення відеосюжету "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?" з мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtuve-каналі в медіахостінгу Youtube https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239.

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей" моральної шкоди у розмірі 1,00 (одна) грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 07.04.2021 на офіційному веб-сайті ТОВ «Телебачення «Капрі», на Youtube-каналі відповідача та соціальній мережі Facebook ТОВ «Телебачення «Капрі» поширено неправдиву інформацію, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивача.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір оренди будівельної техніки №4 від 21.10.2020; договори на подання транспортних послуг: №№10, 11 від 01.02.2021; договір оренди нерухомого майна №182/2020 від 26.08.2020; контракт № CW2296709 від 07.09.2020; договір №23/20 про рекультивацію земельної ділянки від 16.07.2020; договір про рекультивацію земельної ділянки №23/20 від 16.07.2020; договори про надання послуг: №27/03/UA від 11.03.2020, №05/02 від 12.02.2021; відомості про земельну ділянку з кадастровими номерами: :04:000:0270, :04:000:0271; свідоцтва про метрологічне підтвердження вимірювальних можливостей: №ВЛ-004/2021 від 23.02.2021, №ВЛ-005/2021 від 23.02.2021; Сфери підтверджених вимірювальних можливостей вуглехімічної лабораторії: №3, 4 ВП "Технічний контроль якості вугілля" ДП "Селидіввугілля" на проведення вимірювань; протоколи випробувань: №1699 від 13.04.2021, №1060 від 03.03.2021, №1095 від 05.03.2021, №1323 від 17.03.2021, №1324 від 17.03.2021, №1477 від 29.03.2021, №1478 від 29.03.2021, №1488 від 30.03.2021, №1489 від 30.03.2021, №1490 від 30.03.2021; акт відбору об`єднаної проби палива від 13.04.2021; заявки: №336 від 03.03.2021, №337 від 05.03.2021, №339 від 16.03.2021, №345 від 29.03.2021, №346 від 29.03.2021, №347 від 30.03.2021, правовстановлюючі (статутні) документи, електронний носій (CD-диск №07041814/4 та CD-диск №07041814/16) та роздруківку з соціальної мережі Facebook з офіційної сторінки ТОВ "Телебачення "Капрі", копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. У відзиві на позовну заяву (вх.№11306/21 від 27.05.2021) та відзиві на заяву про уточнення позовних вимог (вх.№04-18/5087 від 30.06.2021) вказує, що позивачем не підтверджено належними доказами факту поширення відповідної інформації саме відповідачем; позивач не звертався до відповідача із скаргами щодо змісту відповідних програм чи передачі або заявою про отримання офіційної ефірної копії відповідної трансляції для захисту своїх прав, внаслідок чого запис спірного відео сюжету телеканалом не збережено. Відповідач вважає той відео файл, який позивач самостійно отримав із мережі Інтернет, неналежним доказом поширення інформації в ефірі телеканалу. Крім того, позивач не зазначив (не процитував) жодних тверджень журналістів телеканалу, які на думку позивача, є фактичними твердженнями та можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності, а висловлює лише загальне непогодження із розслідуванням про події, що пов`язані із зняттям грунтів на земельних ділянках Мирноградської територіальної громади. Відео сюжет не містить конкретних тверджень про те, що саме позивач здійснює протиправні дії на земельних ділянках, навпаки, відео сюжет як раз демонструє протилежні погляди на ці події, зокрема містить пояснення чоловіка на імя Максим, що на цих земельних ділянках здійснюється очищення від шламів, а також пояснення Андрія Чербаня про здійснюване досудове розслідування. Зазначає, що своїми доводами позивач фактично заперечує можливість представників засобів масової інформації вільно і відкрито обговорювати важливі суспільні питання, що не відповідає принципам свободи слова. Відповідач стверджує, що позовні вимоги ТОВ «НВП «Вінд Дей» не надано доказів приналежності веб-сайту kapri.dn.ua відповідачу, а вимоги щодо відеохостингу youtube.com та соціальної мережі facebook.com взагалі заявлені до неналежного відповідача.

На підтвердження заперечень надано суду: ліцензію на мовлення серії НР № 01395-м від 10.10.2018, правовстановлюючі документи представника, докази надсилання копії відзивів позивачу.

Ухвалою суду від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/745/21. Постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось та оголошувались перерви, строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів (ухвали від 10.06.2021, від 24.06.2021)

Ухвалою від 06.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 905/745/21 та призначено розгляд справи по суті на 12.08.2021, визнано явку представників сторін у судове засідання не обов`язковою.

У присутності представника відповідача 12.08.2021 судом розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано обставини справи та досліджено докази. Судом перевірено та встановлено, що відеозаписи (відеосюжети) в мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtube-каналі в медіахостінгу Youtube за посиланням: https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239 - відсутні. Скріншоти інтернет сторінок за вище зазначеними посиланнями долучені до матеріалів справи.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 14.09.2021, постановлено після перерви розгляд справи продовжити зі стадії "судові дебати", визнано явку уповноважених представників сторін не обов`язковою, з винесенням відповідної ухвали від 12.08.2021.

В судове засідання 14.09.2021 позивач свого представника не направив, з`явився представник відповідача, який підтримав заперечення проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач поштову кореспонденцію суду з відміткою "судова повістка" не отримує, відправлення повертаються на адресу суду з зазначенням причини "адресат відсутній за вказаною адресою", у зв`язку з чим для Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей" розміщено відповідні оголошення на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, що підтверджується роздруківками зазначеного оголошення з офіційного веб-сайта суду.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення всіх учасників справи про здійснення розгляду даної справи.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст.120 Господарського процесуального кодексу України порядку, тому суд вважає за можливе розглянути справу у цьому судовому засіданні без присутності представника позивача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до приписів статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обв`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст.299 ЦК України.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Отже, згідно з наведеними нормами права, негативна інформація вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Особа має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації та й у той же спосіб.

Таким чином, позивач повинен довести лише факт поширення інформації, а відповідач її достовірність.

Позивач стверджує, що 07.04.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" у мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtube-каналі в медіахостингу Youtube https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239, було опубліковано відеосюжет під назвою "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?".

Як зазначає позивач, в даному відеосюжеті міститься інформація про те, що на території Мирноградської міської ради Донецької області здійснюється "рейдерський захват" земельних ділянок із зняттям і вивезенням родючого шару ґрунту без належних для цього документів, а саме робочого проекту землеустрою щодо поліпшення угідь, тобто рекультивації земельної ділянки та дозволу на зняття родючого шару ґрунту. У відеосюжеті фігурує чоловік на ім`я ОСОБА_1 без жодних додаткових ознак для його ідентифікації. Даний чоловік представився знімальній групі ТОВ "ТЕЛЕБАЧЕННЯ "КАПРІ" як співробітник ТОВ "НВП "ВІНД ДЕЙ" і стверджує, що здійснює на даній території функцію контролю за робочим процесом з очищення балки від мулу і бруду. Знімальна група ТОВ "ТЕЛЕБАЧЕННЯ "КАПРІ" стверджує в своєму відеосюжеті, що ТОВ "НВП "ВІНД ДЕЙ" без наявних для того підстав і документів, а саме робочого проекту землеустрою щодо поліпшення угідь, тобто рекультивації земельної ділянки та дозволу на зняття родючого шару ґрунту вивозить родючий шар ґрунту і "судячи з побаченого, збитки громаді та державі у цілому нанесені чималі". Дані висловлювання не містять конкретики, розміри так званих "нанесених збитків" офіційно не встановлені, а ТОВ "ТЕЛЕБАЧЕННЯ "КАПРІ" не має повноважень для встановлення розміру таких "збитків". Як стверджує позивач, протягом всього відеорепортажу лунали твердження про нанесення шкоди державному майну, про зняття ТОВ "НВП "ВІНД ДЕЙ" родючого шару ґрунту і вивезення його із зазначених територій, звинувачення стосовно самозахоплення земельної ділянки, належної Мирноградській міській раді.

На думку позивача вказаний відеосюжет містить недостовірну інформацію, яка принижує його ділову репутацію та завдає збитків проведенню господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів, разом з позовною заявою позивачем було подано електронний документ на електронному носії (CD-диск №07041814/4) відеофайли по справі №905/745/21 та разом з заявою про уточнення позовних вимог було додано електронний документ на електронному носії (CD-диск №07041814/16) відеофайли по справі №905/745/21

23.06.2021 відповідальною особою Господарського суду Донецької області була складена довідка на №8769/21 від 26.04.2021 в підтвердження факту отримання електронного документа на електронному носії (CD-диск №07041814/16) відеофайлів по справі №905/745/21, які скріплені кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 , та на зазначеному електронному носії вірусне програмне забезпечення відсутнє, електронний документ на електронному носії (CD-диск №07041814/4) відеофайлів по справі №905/745/21, кваліфікованим електронним підписом не скріплений та на зазначеному електронному носії вірусне програмне забезпечення відсутнє.

В судовому засіданні 24.06.2021 у присутності представника відповідача судом переглянутий поданий позивачем електронний носій (CD-диск №07041814/16). Судом встановлено, що запис програми містить інформацію щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей", яку позивач просить спростувати.

Особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація (ч.1 ст.201 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Аналогічні положення містить стаття 1 Закону України "Про інформацію".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про телебачення та радіомовлення", телерадіоорганізація - зареєстрована у встановленому законодавством порядку юридична особа, яка на підставі виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення ліцензії на мовлення створює або комплектує та/чи пакетує телерадіопрограми і/або передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення.

Матеріали справи свідчать, що Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення відповідачу видана ліцензія на мовлення серія НР №001395-м.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5 ст.64 Закону України "Про телебачення та радіомовлення", громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов`язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.48 Закону України "Про телебачення та радіомовлення", усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 404/1691/16-ц (провадження № 61-32804св18) вказано, що: громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов`язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою. При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширена інформація, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто, такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Отже, доказом публічного сповіщення в ефірі телевізійного каналу відповідної передачі є її повна та незмінна форма, запис якої здійснено телерадіоорганізацією.

Матеріали справи не містять та позивач не надав належних та допустимих доказів звернення до відповідача щодо змісту відеосюжету під назвою "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?" та одержання його матеріалів.

Отже, ураховуючи наведене, відеофайл, отриманий позивачем самостійно з мережі Інтернет, який міститься на електронному носії (CD-диск №07041814/16) не є належним доказом поширення інформації в ефірі телеканалу.

Суд зазначає, що згідно з частинами першою та третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Відповідно до позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про авторське право і суміжні права, власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 52-1 Закону України Про авторське право і суміжні права, власники вебсайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних вебсайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника вебсайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на вебсайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника вебсайту, передбачену пунктом в цієї частини.

За доводами позивача, відеосюжет, який містить недостовірну інформацію, був розміщений на відеохостингу Youtube, а саме на Youtube-каналі "Телебачення Капрі", власником якого є відповідач.

Суд відзначає, що сервіс Youtube є платформою на якій власники каналів можуть завантажувати контент.

Відповідно до умов користування платформою Youtube, які розміщені в мережі Інтернет, власники каналів YouTube можуть завантажувати Контент у Сервіс, можуть використовувати власний Контент для просування своєї компанії чи творчого підприємства. Увесь Контент, який вирішено завантажити в Сервіс, має відповідати цій Угоді та законодавству. Наприклад, надісланий Контент не має містити об`єктів права інтелектуальної власності третіх осіб (як-от матеріалів, захищених авторським правом), якщо це не дозволено відповідною особою чи в інший законний спосіб. Ви несете юридичну відповідальність за надісланий у Сервіс Контент. Ми можемо використовувати автоматизовані системи для аналізу вашого Контенту, щоб виявляти порушення та зловживання, як-от спам, шкідливе програмне забезпечення та незаконний контент .

Отже, відповідальність на надісланий у сервіс контент має нести саме власник відповідного каналу YouTube, оскільки лише власник каналу має до нього доступ, відповідає за надісланий контент та може завантажувати контент на його каналі, зокрема, про спростування недостовірної інформації.

Також, цими умовами користування встановлені обмеження відповідальності Youtube: у межах, установлених чинним законодавством, YouTube і Партнери не несуть відповідальність, зокрема за контент, надісланий будь-яким користувачем, а також наклепницьку, образливу чи протизаконну поведінку будь-якого користувача.

Таким чином, у разі поширення оспорюваної інформації на YouTube каналі належним відповідачем є автор поширеної інформації та власник відповідного YouTube каналу.

Як вже було встановлено судом в судовому засіданні, що відеозаписи (відеосюжети) в мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtube-каналі в медіахостінгу Youtube за посиланням: https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239 - відсутні, що підтверджується наявними в матеріалах справи скріншотами інтернет сторінок за вище зазначеними посиланнями долучені до матеріалів справи (а.с. 182-184).

В той же час, на підтвердження належності відповідачу сторінки у соціальній мережі Facebook ТОВ "Телебачення "Капрі", позивачем надана роздруківка з сайту соціальній мережі Facebook за посиланням https://www.facebook.com/watch/?v-51239 від 08.06.2021.

На думку суду, такі докази не можуть свідчити про належність сторінки ТОВ Телебачення "Капрі" у соціальній мережі Facebook відповідачу, оскільки не доводять, що відповідач є власником відповідної сторінки, а не особою, якій власником, можливо, наданий доступ до каналу.

Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, позивачем не доведено, що власником, вебсайту - https://kapri.dn.ua/, Youtube каналу "Телебачення Капрі", а також сторінці ТОВ "ТЕЛЕБАЧЕННЯ "КАПРІ" у соціальній мережі Facebook, на якому був розміщений відеосюжет під назвою "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?" є саме відповідач.

З огляду вищенаведеного, беручи до уваги необхідність юридичної кваліфікації у сукупності складу правопорушення та його недоведеність позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей", що поширена Товариством з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" у мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtube-каналі в медіахостингу Youtube https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239 у вигляді відеосюжету під назвою "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?" та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" спростувати та припинити поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права позивача шляхом публікації резолютивної частини рішення суду та видалення відеосюжету "Рейдерський захват земель Мирноградської ОТГ: хто за цим стоїть?" з мережі Інтернет за посиланнями: на офіційному веб-сайті https://kapri.dn.ua/2021/04/07/rejderskij-zahvat-zemel-mirnogradskoi-otg-hto-za-cim-stoit/, на Youtuve-каналі в медіахостінгу Youtube https://www/youtube.com/watch?v=dNTeKIAzhJU, соціальній мережі Facebook: https://www.facebook.com/422098/videos/51239.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вінд Дей", посилаючись на поширення відповідачем неправдивої інформації про нього, яка сприймається і розцінюється як причетність позивача до неправомірної діяльності, на приниження ділової репутації через дискредитацію способу ведення його господарської (підприємницької) діяльності, підрив довіри до діяльності підприємства, зниження престижу серед кола споживачів товарів та послуг, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телебачення "Капрі" моральну шкоду у розмірі 1,00 грн.

Приписам ч. 2 ст. 200, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обставинами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

З вищенаведеного вбачається, що дослідження питання про визнання поширеної відповідачем інформації такою, що завдала шкоди позивачеві, є передумовою для розгляду судом вимоги про відшкодування такої шкоди.

Беручи до уваги вищенаведені законодавчі приписи, а також те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин щодо поширення недостовірної інформації відповідачем та завдання шкоди особистим немайновим благам позивача, відтак за відсутності у сукупності усіх елементів складу правопорушення щодо завдання моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у пред`явленому розмірі.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю з покладенням судових витрат за розгляд справи на позивача, згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного його тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 17.09.2021.

Суддя Н.В. Величко