ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2021 р.Справа № 922/1323/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю: розпорядник майна - Артюх Ю.В. (свідоцтво №444 від 21.03.2013),

пр-к боржника - адвокат Бабич Ю.В. (ордер ДН №085888 від 12.10.2020, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002606 від 23.06.2020),

пр-к ПАТ "НЕК "Укренерго" - Руденко Ю.Г. (згідно витягу з ЄДР),

пр-к АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" - адвокат Мартиненко О.В. (дов. №05-1/05-15 від 18.02.2021), в режимі відеоконференції,

розглянувши заяву АТ "Банк інвестицій та заощаджень" з грошовими вимогами до боржника по справі

за заявою Фізична особа Дашков Валерій Юрійович
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Техностар"

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою суду від 13.05.2021 в підготовчому засіданні, господарський суд відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техностар", здійснив оприлюднення оголошення про відкриття справи про банкрутство на веб-сайті Судової влади України (ВГСУ), призначив розпорядником майна арбітражного керуючого Артюх Ю.В., зобов`язав розпорядника майна надати суду відомості про результат розгляду вимог кредиторів в строк до 20.06.2021, встановив строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 10.07.2021 та призначив дату проведення попереднього засідання суду.

Оголошення про відкриття справи про банкрутство ТОВ "Техностар" було опубліковано 14.05.2021 за № 66428.

15.06.2021 до господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 1 664 809,97 грн та 4540 грн судового збору. Зазначена заява надіслана засобами поштового зв`язку 11.06.2021 (про що свідчить штемпель на конверті), в зв`язку з чим вона вважається такою, що подана у встановлений тридцятиденний строк з дня публікації оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техностар".

Розпорядник майна на виконання вимог ухвали суду, надав суду відомості про результати розгляду вимог кредитора та в своєму повідомленні зазначив, що вимоги

банку визнає частково в розмірі 1 660 325,02 грн та 4540 грн судових витрат. Свої заперечення обгрунтовує тим, що на суму заборгованості AT "Банк інвестицій та заощаджень" були нараховані інфляційні втрати та 3% річних за період з 09.12.2020 по 12.05.2021 по заборгованості згідно рішення суду від 01.10.2020 у справі №922/2206/20 та за період 15.03.2021 по 29.04.2021 по заборгованості згідно рішення суду від 19.11.2020 у справі №922/2331/20.

Присутній в судовому засіданні представник кредитора в режимі відеоконференції, не погоджується с результатом розгляду вимог банку розпорядником майна, просить заяву з грошовими вимогами до боржника визнати в повному обсязі та включити заявлені вимоги до реєстру вимог кредиторів.

ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників кредитора, боржника та розпорядника майна, надані суду документи, суд встановив наступне.

Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулось до суду з вимогами до боржника, які виникли:

- в сумі 1 646 887,52 грн на підставі договору про надання банківської гарантії №552/19-ГВ від 14.01.2019 та підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2020 по справі №922/2206/20, що набрало законної сили 09.12.2020;

- в сумі 17922,45 грн на підставі договору про надання банківської гарантії №15812/17-ГВ від 01.12.2017, що підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 по справі №922/2331/20, що набрало законної сили 15.03.2021.

Свої вимоги банк обґрунтовує наступним.

По-перше. 14.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техностар» (принципал) було укладено договір про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ.

На виконання договору гарантії, банк на користь бенефіціара - ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", видав гарантію виконання зобов`язань №552/19-ГВ від 14.01.2019 з метою виконання зобов`язань боржника за договором №80-4/2647-17 від 20.09.2017.

26.02.2020 на виконання умов банківської гарантії від 14.01.2019 №552/19-ГВ та вимоги бенефіціара №01/3974 від 31.01.2020 про сплату коштів по банківській гарантії від 14.01.2019 №552/19-ГВ, банком сплачено на користь бенефіціара гарантійну суму в розмірі 1 445 400,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2020 у справі №922/2206/20 позов AT "Банк інвестицій та заощаджень" до ТОВ "Техностар" та фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 1 539 382,49 грн задоволено та стягнуто солідарно з ТОВ "Техностар" та з ОСОБА_1 на користь банка зазначену суму боргу, що включає в себе: 1 445 400,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачену гарантійну суму за гарантію виконання зобов`язань №552/19-ГВ від 14.01.2019); 60 667,20 грн - пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань; 23 126,40 грн - інфляційні втрати; 10188,89 грн - 3% річних; 11 545,38 грн - судовий збір.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 рішення господарського суду у справі №922/2206/20 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2020 по справі №922/2206/20, яке набрало законної сили 09.12.2020 господарським судом видано відповідні накази від 22.12.2020, які пред`явлені банком до виконання.

В примусовому порядку на виконання рішення суду у справі №922/2206/20 було стягнуто 10210,77 грн.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З аналізу наведеної норми вбачається, що за своєю суттю зобов`язання складається із права вимоги кредитора та обов`язку виконання такої вимоги боржником. При цьому, є неможливим існування права вимоги без кореспондуючого такій вимозі обов`язку виконання.

Лише існування одночасно як права вимоги так і обов`язку виконання такої вимоги становить собою суть зобов`язання.

Частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12).

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, у постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 910/8399/17, від 03.09.2018 у справі № 910/5811/16.

Таким чином, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 № 6-113цс14).

Водночас за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор скористався своїм правом і на суму заборгованості, яка встановлена рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2020 у справі №922/2206/20, яке набрало законної сили 09.12.2020 в загальній сумі 1550 927,96 за відрахуванням часткового стягнення судового збору в сумі 10 210,77 грн, тобто на суму 1 540 717,10 грн (яка включає в себе: основне зобов`язання, пеню, інфляційні втрати, 3% річних та судовий збір) нарахував інфляційні втрати та 3% річних за період з 09.12.2020 по 12.05.2021.

Згідно розрахунку AT "Банк інвестицій та заощаджень" сума інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 86 504,79 грн, сума 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 19 665,62 грн. Таким чином, на думку кредитора, загальний розмір заборгованості боржника за договором про надання банківської гарантії №552/19-ГВ від 14.01.2019, що підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області, що набрало законної сили 09.12.2020 з урахуванням нарахованих за невиконання рішення суду 3% річних та інфляційних втрат за період з 09.12.2020 по 12.05.2021 та з урахуванням часткового погашення заборгованості становить 1 646 887,52 грн.

Перевіривши розрахунок, зроблений кредитором, суд вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене специфічним видом такого як грошові кошти, якому незалежно від факторів природного середовища (форс-мажорним обставинам) притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо).

А тому, норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. З Цивільного кодексу України).

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.10.2018 у справі 910/11965/16.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 598, ст. 599, ст. 600, ст.ст. 604-609 Цивільного кодексу України, само по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, дійшла до висновку про те, що на підставі частини другої вказаної статті кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Ці правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат. Водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Згідно з положеннями частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17).

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що при здійсненні нарахувань інфляційних втрат, кредитору необхідно було враховувати суму: 1 445 400,00 грн (основне зобов`язання) та 23 126,40 грн (інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язання, встановлене рішенням суду), тоді як для нарахування 3% річних необхідно враховувати лише суму основного зобов`язання, а саме 1 445 400,00 грн.

Таким чином, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, зроблений судом є наступним:

Інфляційне збільшення:

грудень 2020 100,90; січень 2021 101,30; лютий 2021 101,00; березень 2021 101,70; квітень 2021 100,70. Сукупний індекс інфляції складає 105,72.

1 468 526,40 x 1.0572 1 468 526,40 = 83 999,71 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

з 09/12/2020 до 31/12/2020

1 445 400,00 x 3 % x 23 : 366 : 100 23 дні прострочення зобов`язання, сума нарахувань складає 2 724,93 грн

з 01/01/2021 до 12/05/2021

1 445 400,00 x 3 % x 132 : 365 : 100 132 дні прострочення зобов`язання, сума нарахувань складає 15 681,60 грн

Загальний розмір нарахувань 3% річних за 155 днів прострочення складає 18406,53 грн.

Таким чином, сума заборгованості за договором банківської гарантії №552/19-ГВ від 14.01.2019 визнається судом на загальну суму 1643123,33 грн.

По-друге. Між АТ «Банк інвестицій та заощаджень» та ТОВ «Техностар» 30.11.2017 укладено договір про надання банківської гарантії №15812/17-ГВ від 30.11.2017.

На виконання договору гарантії, банк на користь бенефіціара ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», видав гарантію виконання зобов`язань №15812/17-ГВ від 16.11.2018 на суму 477820,24 грн, з метою забезпечення виконання договору, укладеного між ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» та ТОВ «Техностар».

26.02.2020 на виконання умов банківської гарантії від 16.11.2018 №15812/17-ГВ та вимоги бенефіціара №01/3970 від 31.01.2020 про сплату коштів по банківській гарантії, банком сплачено на користь бенефіціара 477820,24 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.11.2020 по справі №922/2331/20 позов АТ «Банк інвестицій та заощаджень» до ТОВ «Техностар» та ОСОБА_2 про стягнення 508888,96 грн задоволено та стягнуто солідарно з ТОВ «Техностар» та ОСОБА_2 на користь банка зазначену суму боргу, що включає в себе: 477820,24 грн заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачена гарантійна сума за банківською гарантією №15812/17-ГВ від 30.11.2017); 20000,56 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань; 3822,56 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань; 3368,24 грн -3% річних та 3787,59 грн судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського судук від 15.03.2021 рішення господарського суду від 19.11.2020 по справі №922/2331/20 залишено без змін. 25.03.2021 судом видано відповідні накази, які пред`явлені банком до виконання.

В примусовому порядку на виконання рішення суду від 19.11.2020 було стягнуто: 477820,24 грн заборгованості за основним зобов`язанням; 20000,56 грн пені; 3822,56 грн інфляційних втрат; 3368,24 грн 3% річних. 29.04.2021 приватним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

На цей час відкрито виконавче провадження зі сплати судового збору в розмірі 3787,59 грн.

На загальну суму заборгованості банком були нараховані інфляційні втрати та 3%річних за період з 15.03.2021 (дата набрання рішення законної сили) по 29.04.2021 (дата закриття виконавчого провадження).

Однак, судом встановлено, що кредитор, як і в першому випадку здійснив невірне нарахування інфляційних втрат та 3% річних, здійснивши нарахування на загальну суму, встановлену рішенням суду від 19.11.2020.

З підстав зазначених судом вище, для розрахунку інфляційних втрат необхідно брати суму основної заборгованості з урахуванням інфляційних втрат (477820,24 грн +3822,56 грн), а для розрахунку 3% річних суму основного зобов`язання (477820,24 грн).

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає, що:

Інфляційні втрати складають:

березень 2021 101,70; квітень 2021 100,70. Сукупний індекс інфляції складає 102,41.

481642,80 x 1.0241 - 481642,80 =11607,59 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

з 15.03.2021 по 29.04.2021

477820,24 x 3 % x 46 : 365 : 100 сума нарахувань складає 1806,55 грн.

Загальний розмір нарахувань 3% річних за 46 днів прострочення складає 1806,55 грн.

Таким чином, сума заборгованості за договором банківської гарантії №15812/17-ГВ від 30.11.2017 визнається судом на загальну суму 17201,73 грн.

Отже, загальна сума кредиторських вимог АТ «Банк інвестицій та заощаджень», яка визнається судом складає розмір 1660325,96 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права (ст. 11 ГПК).

Керуючись ст. ст. 44-47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 11, 74, 86, 234-235, 236 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги АТ "Банк інвестицій та заощаджень", м. Київ на загальну суму 1 660 325,96 грн та судовий збір в суиі 4540 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 20.09.2021.

Суддя Міньковський С.В.