ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"16" вересня 2021 р. Справа№ 910/1069/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 16.09.2021

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2021

у справі № 910/1069/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький нафтоналив"

до Приватного акціонерного товариства "Агрофос"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/1069/21 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агрофос" (далі - ПрАТ «Агрофос»).

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/1069/21 та закрити провадження у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Буравльов С.І., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2021 ГУ ДПС у м. Києві поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

19.08.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький нафтоналив» (далі - ТОВ «Прилуцький нафтоналив») надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить апеляційну скаргу залишити без задволення, а оскржену ухвалу суду - без змін.

20.08.2021 від розпорядника майна ПрАТ «Агрофос» арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшов відзив на апеляційну скаргу,

16.09.2021 від розпорядника майна ПрАТ «Агрофос» арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшли пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких він просить закрити апеляційне провадження.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Буравльова С.І., Майданевича А.Г. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 справу прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

Заслухавши пояснення розпорядника майна ПрАТ «Агрофос» арбітражного керуючого Реверука П.К, проаналізувавши обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією із засад судочинства, яка застосовується з дотриманням принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства (чинного з 21.10.2019) (далі - КУПБ).

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019 набрав чинності КУПБ, яким передбачено, що з дня ведення його в дію Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втрачає чинність.

За змістом пунктів 8, 9 частини третьої статті 2 ГПК України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Аналіз наведених норм свідчить, що ГПК України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону про банкрутство.

Частиною шостою статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Порядок здійснення судочинства щодо деяких визначених ГПК категорій справ врегульовано Законом про банкрутство (до 21.10.2019,) та Кодексом України з процедур банкрутства (з 21.10.2019).

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкротства (далі - КУПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14).

У статті 1 КУПБ визначено, що учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи, що наведений перелік не є вичерпним, в даному конкретному випадку, право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції мають учасники справи про банкрутство та інші, окрім кредиторів, юридичні особи, а також державні та інші органи, в тому числі й контролюючі органи, які не є учасниками справи, якщо судове рішення, що оскаржується, безпосередньо вирішує питання про їх права та обов`язки.

Матеріалами справи підтверджується, що в січні 2021 року ТОВ «Прилуцький нафтоналив» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Агрофос» на підставі статей 2, 34 КУПБ.

01.03.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва, зокрема, відкрито провадження у справі № 910/1069/21 про банкрутство ПрАТ «Агрофос», а 24.03.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за номером № 66136 здійснено публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Агрофос».

Приписами статті 45 КУПБ встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

У справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення.

Колегія суддів звертається до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, згідно з якими лише після вчинення всіх передбачених КУПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45 КУПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

ГУ ДПС у м. Києві із заявою про визнання грошових вимог до боржника до суду не зверталось, відповідні вимоги не визнавались, а тому ГУ ДПС у м. Києві не набуло статусу кредитора у даній справі про банкрутство.

Оскільки провадження у даній справі було відкрито в порядку загальних норм - частини 5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, то контролюючий орган не наділений безумовним правом на оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство, а має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного КУПБ, та довести факт порушення його прав, що, в даному випадку, контролюючим органом зроблено не було.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі №910/16430/14 та від 05.05.2020 у справі № 910/9254/18.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет", питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві не вирішувалось.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №911/2635/17).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Апеляційним господарським судом встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві не набуло статусу кредитора у справі, оскільки не зверталося з кредиторським вимогами до боржника в установленому законом порядку, за результатами розгляду відповідних вимог ухвала про визнання скаржника кредитором у справі не постановлялась.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що з матеріалів справи не вбачається вирішення оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду від 01.03.2021 питання про права та обов`язки ГУ ДПС у м. Києві.

ГУ ДПС у м. Києві у поданій апеляційній скарзі не обґрунтувало наявність права на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, будь-яких доводів та доказів, які б вказували на те, що суд першої інстанції оскаржуваним судовим рішенням вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, скаржником не зазначено та судом не встановлено.

З огляду на вищевказане, оскільки ГУ ДПС у м. Києві не набуло процесуального права на оскарження ухвали місцевого господарського суду від 01.03.2021, не довело факт порушення оскаржуваною постановою його прав, апеляційне провадження за скаргою ГУ ДПС у м. Києві має бути закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/1069/21.

Матеріали справи № 910/1069/21 направити до Господарського суду міста Києва.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 20.09.2021.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська