РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 м. КиївСправа № 910/11631/21

За позовом: публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА";

до: товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ.";

про: стягнення 4.116,20 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 4.116,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з здійсненням виплати страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю винної особи, яка на момент здійснення такої пригоди була застрахована за договорами обов`язкового страхування як відповідача так і позивача, останній має право на відшкодування частини суми виплати на підставі Порядку, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11631/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Так, 04.01.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "BMW" із державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 та транспортного засобу "AUDI" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 .

Оскільки вказані автомобілі були забезпечені чинними полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водії дійшли згоди про обставини ДТП, висновку про винність гр. ОСОБА_2 у вчиненні зіткнення, не виявили один в одного ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вирішили не викликати працівників ДАІ та спільно склали повідомлення про ДТП - європротокол.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Станом на момент здійснення вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб винної особи - "AUDI" із державним номерним знаком НОМЕР_2 був застрахований за полісами обов`язкового страхування позивача та відповідача, а саме: позивача - АО 006956446; відповідача - ЕР 201647836.

Власник транспортного засобу "BMW" із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який отримав механічні пошкодження, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в результаті розгляду якої позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 8.232,40 грн. (платіжне доручення від 10.02.2021 № 6642), оскільки транспортний засіб винної особи ("AUDI" із державним номерним знаком НОМЕР_2 ) був застрахований позивачем відповідно до полісу обов`язкового страхування АО 006956446.

Приймаючи до уваги положення Порядку, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача частини суми виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 4.116,20 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України встановлено, що страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020 (далі - Порядок), зокрема, визначено, що цей Порядок є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01.03.2020.

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування, що обґрунтовується можливою нікчемністю Внутрішнього договору страхування згідно з абзацом другим пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України, при наявності передбаченого пунктом 2.1 цієї статті достатнього доказу виконання страхувальником обов`язку виконання страхувальником зобов`язання при укладенні Внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші Внутрішні договори страхування, є порушенням цього Порядку.

Положеннями пункту 3.2 Порядку визначено, що страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома Внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону 1961. До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначеного розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

При цьому в матеріалах справи відсутні:

- повідомлення у письмовій формі інших страховиків про подію, що має ознаки страхового випадку;

- докази забезпечення можливості іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку;

- повідомлення у письмовій формі інших страховиків про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування;

- заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Тобто, саме позивачем не виконані положення пунктів 3.2 та 5.1 Порядку, на який позивач посилається в обґрунтування поданого до суду позову.

Таким чином, обов`язок із сплати частини страхового відшкодування у відповідача на користь позивача не настав, що свідчить про відсутність порушеного права останнього станом на момент звернення до суду з даним позовом.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац