ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3575/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - Тарасюк О.І.,

від відповідача - Кудрявцева Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С.М.Т.-ЛТД»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 року (суддя Невінгловська Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С.М.Т.-ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротерминал»

про стягнення 2 959 034,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2020 року ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ «Євротерминал» (далі - відповідач) про стягнення шкоди в розмірі 2 959 034,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 17.12.2013 року між ним та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» було укладено договір про експедирування вантажів №231-П-ОДФ-13, для виконання умов якого позивачем виконувались умови Договору від 24.07.2007 року №91/н, укладений між ним та ТОВ «Євротермінал», відповідно до якого останній приймає на себе зобов`язання з надання замовнику послуг, пов`язаних з обслуговуванням (обробкою) транспортних засобів замовника та/або надання третім особам, яких він представляє. Проте, позивач зазначає, що в нього відсутня була потреба в отриманні всього комплексу послуг відповідача, які зазначені в укладеному Договорі про надання послуг №91/н, фактично зазначені послуги позивач не споживав, а Договір виконувався виключно для отримання можливості проїзду до ОМТП, що без укладеного з відповідачем договору не було можливим.

Також, позивач зазначає, що Рішенням Антимонопольного комітету України за результатом розгляду справи № 130-26.13/22-17 від 21.12.2017 року, зокрема було:

- встановлено, що відповідач у період з березня 2016 року по листопад 2017 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг, пов`язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, з часткою 100 відсотків;

- визнано дії ТОВ «Євротерминал», які полягають у стягненні плати за повний комплекс послуг, пов`язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, а не тих складових, в яких фактично є потреба у експедиторів (перевізників) і які фактично надаються Товариством та споживаються експедиторами (перевізниками), наслідком чого є стягнення плати за фактично не надані послуги, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг обслуговування транспортних засобів на території Сухого порту, що призводить до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зобов`язано відповідача забезпечити можливість проїзду в Одеський морський торговельний порт експедиторів (перевізників) територією ТОВ «Євротерминал» без сплати за послуги у випадку, якщо експедитори (перевізники) не потребують і не мають наміру їх споживати, крім тих, що стосуються користування територією відповідача для проїзду до Одеського морського торговельного порту і без яких забезпечити такий проїзд неможливо.

За таких обставин, на думку позивача, йому було завдану шкоду, що обчислена ним у відповідності до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та становить 2 959 034,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що здійснені позивачем платежі на користь відповідача за договором від 24.07.2007 року є витратами експедитора та підлягають компенсації позивачу з боку клієнта контрагента за відповідним договором транспортного експедирування. Відтак, здійснені позивачем на користь відповідача платежі, щодо яких існує спір, не є реальними збитками позивача. Також, ці витрати не можуть бути віднесені й до упущеної вигоди позивача, оскільки вигодою позивача як експедитора є саме винагорода, що сплачується окремо від компенсації витрат. Отже, позивач у спірних правовідносинах не є особою, якій завдані збитки внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити в поновному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що п. 4 Рішення АМКУ №720-р відповідачу було видано припис на встановлення складу кожної окремої послуги та вичерпної вартості кожної окремої послуги, в тому числі тих, що стосується проїзду територією відповідача з метою проїзду до ОМТП, тому висновки суду першої інстанції в цій частині з посиланням на Рішення АМКУ №720-р про те, що користування інфраструктурою відповідача може бути оплатним і це не суперечить п. 4 Рішення АМКУ є неповними, неправильними та не враховують мети такого користування, яка відповідно до згаданого п. 4 Рішення АМКУ №720-р стосується саме проїзду до Одеського морського торговельного порту.

Також, апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» неодноразово вказувало, що послуги проїзду до ОМТП відповідачем за Договором №91/н не надавались. Позивач комплексу послуг за Договором №91/н не отримував, а вартість послуг із проїзду територією відповідача до ОМТП окремо у Договорі №9/н чи іншим чином взагалі не визначалась.

На думку скаржника, факт заподіяння йому шкоди відповідачем полягає в тому, що через встановлене порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції у сфері зловживання монопольним (домінуючим) становищем позивач здійснив витрати, яких за відсутності такого порушення він би не поніс.

Крім цього, апелянт зазначає, що послуги пов`язані із здійсненням перевалки та зберігання вантажів він отримував за Договором №231-П-ОДФ-13 від 17.12.2013, а метою укладання Договору №91/н з відповідачем було лише отримання можливості проїзду до естакади ОМТП. Тобто, комплекс послуг за Договором №91/н не був потрібен позивачу, а його оплату довелось здійснювати лише через монопольне становище відповідача та неможливість потрапити в ОМТП іншим шляхом.

20.08.2021 до апеляційного суду від ТОВ «Євротерминал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє зазначає, що АМКУ в рішенні фактично визначив дві категорії послуг Товариства в залежності від того, чи їх споживання є обов`язковим задля проїзду в Одеський морський порт. Також, АМКУ чітко виокремив як цілком правомірну категорію послуг, що стосується користування територією відповідача, опосередковують проїзд до Одеського морського порту та визнав, що без надання/споживання визначених у п. 2 послуг забезпечити проїзд до ОМП через територію відповідача об`єктивно неможливий.

Відповідач вважає правомірними висновки суду, що надання послуги ОМТП «використання частини інфраструктури СЛтаОА (служба логістики та обробки автотранспорту)» та надання послуг відповідачем, які стосуються користування територією відповідача, свідчить та підтверджує, що кожен суб`єкт господарювання, надаючи послуги на своїй території, має право на оплату цих послуг та відшкодування понесених витрат.

На думку ТОВ «Євротерминал» всі наведені в апеляцій скарзі доводи апелянта безпідставні, необґрунтовані, не узгоджуються з нормами чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

30.08.2021 до апеляційного суду від ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» надійшли письмові пояснення щодо певних доводів відзиву відповідача на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 15.09.2021 представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд, задовольнити останню, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.09.2021 надала пояснення, в яких заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2007 року між сторонами у справі укладено договір про надання послуг №91/н, за умовами якого ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» (замовник) доручає, а ТОВ «Євротерминал» (виконавець) приймає на себе зобов`язання з надання замовнику послуг, пов`язаних з обслуговуванням транспортних засобів замовника та/або третіх осіб, яких він представляє, на території накопичувального транзитного майданчика виконавця за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибейська дорога, 4. Демпферний контейнерний майданчик (надалі Сухий порт) включає до себе такі об`єкти, як накопичувальний транзитний майданчик (НТМ), внутрішня автодорога Сухого порту, яка поєднує Сухий порт з транспортною естакадою (шляхопроводом) Одеського морського торговельного порту, а також інші об`єкти (підрозділи), які за рішенням виконавця використовуються з метою надання замовнику різних послуг, пов`язаних з обслуговуванням замовника (п. 1.1. Договору).

Перелік послуг погоджений сторонами в пункті 2.1.1 договору (в редакції додаткової угоди №6 від 01.01.2013 року) та складає: послуга автостоянки (забезпечення замовника місцем для стоянки транспортних засобів, постановка автомобіля в орієнтир, реєстрація автомобіля в комп`ютерній базі, оформлення видаткового ордеру та проформи пропуску для в`їзду в Одеський морський торговий порт, регулювання руху автотранспортних засобів на території НТМ, забезпечення пожежної безпеки) інформаційні послуги, пов`язані з наданням замовнику інформації стосовно оперативної обстановки з обробки автотранспорту на території контейнерного терміналу та транзитно-вантажного терміналу порту; інші супутні послуги (надання можливості користуватися інфраструктурою Сухого порту, забезпечення замовника наочною схемою руху по території Сухого порту).

17.12.2013 року між ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» (експедитор) та ДП «АМПУ» (Адміністрація) був укладений договір про експедирування вантажів №23-П-ОДФ-14, за умовами якого, експедитор здійснює експедирування експортно-імпортних, транзитних вантажів та контейнерів відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Експедитор поручає, а Адміністрація приймає на себе зобов`язання з надання послуг із використання інфраструктури та шляхопроводів на території Одеської морського порту, та послуг, пов`язаних з доглядом , видачею та відвантаженням з території Одеського морського порту, а також інших послуг, пов`язаних зі здійсненням перевалки та збереження вантажів. (п.п.1.1.,1.2. Договору від 17.12.2013 (із змінами)).

Відповідно до п.п.2.2.1-2.2.16 Договору №23-П-ОДФ-14 (зі змінами від 25.12.14 (т.1,а.с.67-75) ДП АМПУ забезпечує надання наступних послуг: навантаження/розвантаження на території адміністрації експортно-імпортних та транзитних вантажів та контейнерів, що прибувають до Одеського морського порту як за прямим варіантом, так і через склад, з оплатою послуг адміністрації експедитором або вантажовласником згідно з діючими тарифами; документальне оформлення випадків нестач, надлишків та пошкодження вантажів на складах адміністрації, списання вантажів з облікових даних складів, оформлення реєстрів та передача їх експедитору із обробки автотранспорту експедитора, фактичний прийом-вантажу/контейнера на склад; оформлення видаткових ордерів за нарядами експедитора; підтвердження та погодження з Укрзалізницею плану щодо завезення експорту на наступний місяць; підтвердження судна відповідно до Зводу звичаїв ОМТП та з урахуванням вимог обов`язкових постанов ОМТП і порту пункту Зміїний; отримання заявок та підтвердження від заводів-відправників та Укрзалізниці щодо додаткового завозу вантажів за допомогою АС Месплан; стафірування/розстафірування, огляд контейнерів та транспортних засобів; послуги з використання інфраструктури адміністрації; оформлення внутрішньо портової документації, складських документів; забезпечення інформаційною базою в період здійснення транспортно-експедиторського обслуговування; оформлення електронних перепусток за заявками експедитору та документів для в`їзду/виїзду в/з адміністрації ОМТП; оформлення, спільно з уповноваженим представником, актів виконаних робіт; оформлення нарядів в електронному вигляді в Інформаційній системі портового співтовариства та засвідчення своєю електронною цифровою печаткою; інформаційні послуги з використанням WEB-порталу адміністрації.

Отже, на території АМПУ позивач у вказаний в позові період діяв в правовому статусі експедитора в розумінні Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та мав намір отримувати доступ до території порту для виконання своїх обов`язків саме як експедитора.

Факт здійснення позивачем діяльності на території АМПУ у відповідний період саме як експедитором, не заперечувався ним в ході розгляду справи.

На виконання умов договору про надання послуг №91/н, за період з березня 2016 по листопад 2017 року між позивачем та відповідачем були складені акти про надання послуг, які без заперечень та зауважень щодо кількості та якості наданих послуг, підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб (т. 1, .а.с 77-97).

Відповідно до наявних у справі платіжних доручень, позивачем було сплачено відповідачу на виконання умов вказаного договору за період з березня 2016 року по листопад 2017 року 1 479 517,00 гривень, що не заперечується сторонами у справі (т.1, а.с. 98-179).

21.12.2017 року Антимонопольним комітетом України було прийняте рішення №720-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким встановлено, що відповідач у період з березня 2016 року по листопад 2017 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг, пов`язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеській морський торговельний порт є неможливим, з часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини).

Також, було визнано, що дії відповідача, які полягають у стягненні плати за повний комплекс послуг, пов`язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, а не тих складових, в яких фактично є потреба у експедиторів (перевізників), і які фактично надаються відповідачем та споживаються експедиторами (перевізниками), наслідком чого є стягнення плати за фактично не надані послуги, є порушенням, передбаченим ч.1 ст.13 та п.2 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг обслуговування транспортних засобів на території Сухого порту, що призводить до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 резолютивної частини). За вказане порушення на відповідача було накладено штраф у розмірі 5 369399 гривень (п.3 резолютивної частини).

Крім цього, відповідача було зобов`язано забезпечити можливість проїзду в ОМТП експедиторів (перевізників) територією відповідача без сплати за послуги якщо експедитори (перевізники) не потребують і не мають наміру їх споживати, крім тих, що стосуються користування територією відповідача для проїзду до ОМТП і без яких забезпечити такий проїзд неможливо (п.4 резолютивної частини) (т.1, а.с. 26-48).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року у справі №910/2641/18, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суд від 18.12.2018 року, у задоволенні позову ТОВ «Євротерминал» про визнання рішення АМКУ №720-р недійсним було відмовлено, а отже вказане рішення АМКУ є чинним (т.1, а.с. 49-59).

Обґрунтування позовних вимог про відшкодування шкоди, ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» посилається ст.55 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якою визначено, що особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Стосовно вищевказаного судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

За приписами ст. 22 «Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди» ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил наведеної вище статті.

Загальне поняття «збитки» складається із двох складових:

По-перше, «реальна шкода» (1) витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі; 2) витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права);

По-друге, «збитки» (упущена вигода, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене).

Таким чином, аналізуючи назву та зміст наведеної вище статті, шляхом співставлення її частин, можна стверджувати, що збитки є складовою частиною шкоди (майнової), а відшкодування збитків є одним із способів відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України та ч. 1 ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За вимогами ч.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

За змістом ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є протиправна поведінка (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Судова колегія враховує, що сплачені позивачем у спірний період на користь відповідача кошти за договором від 24.07.2007 року не є збитками у повному обсязі (в розмірі всієї сплаченої у відповідний період суми коштів), оскільки позивач не довів переліку та вартості тих послуг, які ним не були спожиті (отримані від відповідача), або у споживанні (отриманні) яких у позивача не було потреби.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що за спірний період стягнення коштів, позивач перебував на території відповідача в якості експедитора, у зв`язку з цим, судова колегія вважає, що експедитор, не може вважатися особою, якій було завдані збитки внаслідок виконання ним умов договору від 24.07.2007 року, адже, враховуючи положення ч.2 ст.12 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Отже, імперативними положеннями законодавства України встановлено абсолютне право експедитора на отримання від клієнта компенсації всіх витрат, понесених експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. Вказана компенсація є окремим від винагороди експедитора платежем з боку клієнта.

Здійснені позивачем на користь відповідача платежі, щодо яких існує спір, не є реальними збитками позивача. Також, ці витрати не можуть бути віднесені й до упущеної вигоди позивача, оскільки вигодою позивача як експедитора є саме винагорода, що сплачується окремо від компенсації витрат.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ «С.М.Т.-ЛТД» не підлягають задоволенню, оскільки позивач у спірних правовідносинах не є особою, якій завдані збитки внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що послуги проїзду до ОМТП відповідачем за Договором №91/н позивачу не надавались, оскільки матеріали справи містять акти наданих послуг відповідачем позивачу, які підписані без зауважень повноважними представниками сторін та скріплені печатками (т. 1,а.с. 77-97), які були оплачені (схвалені) позивачем в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (т. 1, 98-179).

Стосовно доводів апеляційної скарги, що укладання з відповідачем Договору №91/н про надання послуг було зумовлене тим, що позивачем укладено та проводилось виконання іншого договору Договору №231-П-ОДФ-14 про експедирування вантажів ДП «АМПУ», судова колегія зазначає, що з матеріалів справи спростовують вищевказані доводи, адже договір №91/н між позивачем та відповідачем був укладений 24.07.2007, а договір №231-П-ОДФ-14 між позивачем та ДП «АМПУ» був укладений, тільки, 17.12.2013.

Інші, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, спростовані матеріалами справи, не доводять помилковість висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2021 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.09.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.