ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/728/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020", вул. Нікольська, буд. 61/11, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001, код - 43636764

до: Приватно-орендного підприємства "РІДНИЙ КРАЙ", с. Тростянець, Ямпільський район, Вінницька область, 24520, код - 03729612

про стягнення 44 897,95 грн

В С Т А Н О В И В :

13.07.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№001 від 30.06.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" до Приватно-орендного підприємства "РІДНИЙ КРАЙ" про стягнення 44 897,95 грн заборгованості, з яких 36 200,03 грн основного боргу, 7 240,00 грн штрафу та 1 457,92 грн 30% річних за договором поставки № 0505-01 від 05.05.2021 року.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 0505-01 від 05.05.2021 року, в частині оплати за поставлений товар, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх прав Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" звернулось з позовом до суду про стягнення з Приватно-орендного підприємства "РІДНИЙ КРАЙ" про стягнення 36 200,03 грн основного боргу, 7 240,00 грн штрафу та 1 457,92 грн 30% річних за договором поставки № 0505-01 від 05.05.2021 року.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження справі № 902/728/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Сторонам встановлено строки на вчинення процесуальних дій до 19.07.2021 року.

Відповідачу ухвалу суду 14.06.2021 року надіслано засобами поштового зв`язку та на електронну адресу та засобами електронного зв`язку за наступною адресою: .

Відповідачем отримано ухвалу суду 19.07.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 848, яке наявне у матеріалах справи.

Станом на час розгляду справи відповідач не скористався правом надати відзив або докази на спростування позовних вимог, позивач не збільшував позовні вимоги.

Сторони також не клопотали про продовження процесуальних строків внаслідок застосованих Кабінетом Міністрів України карантинних заходів.

Отже, сторін завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, повідомлено про розгляд справи.

За змістом ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглянути справу за наявними доказами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 05.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" (Постачальник) та Приватно-орендним підприємством "РІДНИЙ КРАЙ" (Покупець) укладено договір поставки № 0505-01.

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, обумовлених у цьому договорі.

Найменування товару: барда зернова, барда після спиртова суха (п. 1.2 Договору).

Асортимент, кількість, вид упаковки, ціна товару вказуються у видаткових накладних на товар, складених на підставі заявок Покупця та/або Специфікації до цього договору (п. 1.3 Договору).

Ціна товару вказується у рахунку-фактурі Постачальника і вказується у видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.4 Договору).

Згідно п. 1.5 Договору загальна. сума цього договору визначається як сума всіх видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною даного договору, за період дії цього договору.

Форма оплати вартості поставленого товару становить безготівковий розрахунок, за допомогою перерахування грошових коштів па розрахунковий рахунок Постачальника (п. 2.1 Договору).

Оплата товару здійснюється на умовах 100 % передплати повної його вартості (п. 2.2 Договору).

За змістом п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах - склад Покупця або склад Постачальника. Завантаження товару на складі Постачальника здійснюється силами і за рахунок Постачальника, розвантаження товару на складі Покупця здійснюється силами і за рахунок Покупця.

Покупець, не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до планованого дня поставки, направляє Постачальнику заявку на поставку товару, в якій вказується асортимент, кількість, ціна товару, вид тари, умови поставки згідно п.3.1 Договору (направлення заявки може проводитися за допомогою факсимільного зв`язку та/або електронної пошти) (п. 3.2.1 Договору).

У разі неможливості виконання заявки Постачальником, останній зобов`язаний повідомити Покупця протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту отримання заявки Покупця (направлення повідомлення про неможливість виконання заявки здійснюється в тому ж порядку, що і отримання заявки) (п. 3.2.2 Договору).

Зобов`язання з поставки партії, товару виникають у Постачальника лише після письмового погодження ним відповідної заявки на постачання партії товару. Погодження постачання партії товару здійснюється Постачальником шляхом направлення на адресу Покупця відповідного листа або підписання відповідної Специфікації до цього Договору, в якому встановлені строки або календар поставок товару (п. 3.2.3 Договору).

Датою поставки товару вважається дата передачі товару Постачальником Покупцеві в місці поставки (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 3.5 Договору Постачальник зобов`язується разом з товаром передати Покупцеві (його представнику) оригінали наступних документів, оформлених відповідно до чинного в Україні законодавства, а саме: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну, (у випадку здійснення Постачальником доставки товару на склад Покупця); документи, що підтверджують якість та походження товару.

Передача товару Постачальником Покупцеві здійснюється в місці поставки (п. 5.1 Договору).

Відповідно п.6.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання однією із сторін своїх зобов`язань за цим договором винна сторона повинна відшкодувати іншій стороні заподіяні в результаті цього фактичні збитки в повному обсязі.

За відмову в оплаті вартості поставленого Постачальником Покупцеві товару, а також несвоєчасну або неповну оплачу товару, Покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості (п. 6.2 Договору).

У випадку порушення Покупцем строку розрахунку за отриманий товар більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості доплачуваної партії товару, а також за користування чужими коштами, на підставі ст. 625 ЦК України, Покупець сплачую Постачальнику 30 відсотків річних від простроченої до сплати суми (п. 6.3 Договору).

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 3 (три) роки (п. 6.4 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021 року (8.1 Договору).

На виконання умов договору позивачем було виставлено рахунок на оплату № 13 від 05.05.2021 року товару в кількості 8 т. грн на загальну суму 72 400,03 грн.

В подальшому позивачем поставлено відповідачу товару товар на загальну суму 72 400,03 грн, що підтверджується видатковою накладною № 14 від 11.05.2021 року.

Однак, відповідачем частково здійснено оплату за поставлений товар в сумі 36 200,00 грн.

В підтвердження чого, до матеріалів справи додано платіжне доручення № 863 від 11.05.2021 року.

Гарантійним листом за вих. № 105 від 11.05.2021 року Приватно-орендним підприємством "РІДНИЙ КРАЙ" гарантувало оплату по рахунку № 13 від 05.05.2021 року за барду зернову згідно Договору № 0505-01 від 05.05.2021 року в сумі 36 200,03 грн до 18.05.2021 року.

За твердженнями позивача відповідач заборгованість не погасив.

Заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 36 200,03 грн.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 36 200,03 грн боргу за поставлений товар за договором поставки № 0505-01 від 05.05.2021 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 457,92 грн 30% річних та 7 240,00 грн штрафу.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Відповідно п.6.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання однією із сторін своїх зобов`язань за цим договором винна сторона повинна відшкодувати іншій стороні заподіяні в результаті цього фактичні збитки в повному обсязі.

За відмову в оплаті вартості поставленого Постачальником Покупцеві товару, а також несвоєчасну або неповну оплачу товару, Покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості (п. 6.2 Договору).

У випадку порушення Покупцем строку розрахунку за отриманий товар більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості неоплачуваної партії товару, а також за користування чужими коштами, на підставі ст. 625 ЦК України, Покупець сплачую Постачальнику 30 відсотків річних від простроченої до сплати суми (п. 6.3 Договору).

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача 30% річних є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно умов підписаного сторонами Договору, оплата товару здійснюється на умовах 100 % передплати повної його вартості (п. 2.2 Договору).

Оскільки, товар передано відповідачу 11.05.2021 року, то з урахуванням п. 2.2 Договору зазначена дата є останнім днем проведення розрахунку, відтак прострочення виконання грошового зобов`язання мало місце, починаючи з 12.05.2021 року.

Позивачем нараховано штраф у розмірі 7 240,00 грн - 10% від суми поставленого товару.

Однак, суд звертає увагу, що відповідачем 11.05.2021 року проведено частковий розрахунок за поставлений товар в сумі 36 200,00 грн.

В силу вимог п. 6.3. Договору, штраф обчислюється від вартості неоплачуваної партії товару.

При цьому, в силу вимог закону штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Тому, відсутні правові підстави для стягнення штрафу від вартості усієї партії товару, суд вважає обґрунтованим нарахування штрафу на суму простроченого зобов`язання.

Тобто, вимоги про стягнення штрафу задовольняються судом частково у розмірі 3 620,00 грн (36 200,03х10%/100).

Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 3 620,00 грн суд відмовляє.

Судом також перевірено нарахування 30% річних та встановлено, що позивачем здійснено нарахування за період з 12.05.2021 по 29.06.2021 рр.

Однак, суд звертає увагу, що п. 6.3. Договору передбачено можливість нарахування 30% річних лише у випадку, коли порушення строків виконання грошового зобов`язання перевищує 30 календарних днів.

Тому, нарахування відсотків річних з первісної дати прострочення 12.05.2021 року, суд вважає помилковим.

Правомірним, у межах предмету позову, є нарахування 30% річних, починаючи з 11.06.2021 по 29.06.2021 рр. у розмірі 565,32 грн (36 200,03 x 30 % x 19 : 365 : 100).

Отже, вимоги про стягнення 30% річних задовольняються судом частково, у задоволенні позовних вимог в частині 892,60 грн - 30% річних суд відмовляє.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного розрахунку заборгованості, доказів повної сплати боргу тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" підлягає частковому задоволенню.

Витрати позивача зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2 041,85 грн.

Водночас, судовий збір в сумі 228,15 грн слід залишити за позивачем.

З приводу розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких зазначено у позову на рівні 10 000,00 грн, суд вказує наступне.

Враховуючи викладені вимоги ГПК України, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 922/376/20).

Тому, позивач не позбавлений можливості надати відповідні докази з урахуванням висновків Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись ст .ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю частково.

2. Стягнути з Приватно-орендного підприємства "РІДНИЙ КРАЙ" (с. Тростянець, Ямпільський район, Вінницька область, 24520, код - 03729612) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" (вул. Нікольська, буд. 61/11, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001, код - 43636764) 36 200,03 грн - основного боргу за Договором поставки № 0505-01 від 05.05.2021 року, 3 620,00 грн - штрафу, 565,32 грн - 30% річних, нарахованих за період з 11.06.2021 по 29.06.2021 рр. та 2 041,85 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС УКРАЇНИ 2020" в частині вимог про стягнення з Приватно-орендного підприємства "РІДНИЙ КРАЙ" 3 620,00 грн - штрафу та 892,60 грн - 30% річних.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 228,15 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступною адресою: .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Нікольська, буд. 61/11, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001)

3 - відповідачу (с. Тростянець, Ямпільський район, Вінницька область, 24520)