ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2761/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно", м. Буча, Київська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс Транс", м. Харків
про стягнення 170631,66 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс Транс" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 170631,66 грн., з яких: 69143,69 грн. - основний борг за договором № 011019/1 про надання послуг технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та виконання авторемонтних робіт від 01.10.2019; 16265,97 грн. - пеня; 61600,00 грн. - сума штрафу згідно п. 7.3. договору № 011019/1 від 01.10.2019; 4548,03 грн. - сума річних з простроченої суми; 19073,97 грн. - сума інфляційних витрат. Також, позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05.08.2021 о 12:00.

05.08.2021 судом розгляд справи було відкладено на 13.09.2021 о 10:00.

Позивач, через канцелярію суду 13.09.2021 за вх.№ 5378, надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (з врахуванням строків бронювання проведення у режимі відеоконференції судового засідання у справі) у зв`язку з неможливістю прибуття представника позивача у призначене судове засідання.

Господарський суд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, вважав за необхідне відмовити в його задоволенні у зв`язку зі спливом 14.09.2021 строку розгляду справи, передбаченого ст. 248 ГПК України, та тим, що відповідно до вимог ч.ч. 2, 8 ст. 197 ГПК України заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подається учасником справи не пізніше як за п`ять днів до судового засідання.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за його юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61057, м. Харків, вул. Університетська, буд. 117. Проте, ухвала про відкриття провадження у справі від 16.07.2021 та ухвала суду від 05.08.2021 адресовані відповідачу були повернуті Укрпоштою на адресу суду із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому суд зазначає, що сторони своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автолюкс Транс" (замовник) було укладено договір № 011019/1 про надання послуг технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та виконання авторемонтних робіт (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору виконавець зобов`язувався за завданням замовника надавити послуги по технічному обслуговуванню ДТЗ (дорожніх транспортних заходів) та виконувати авторемонтні роботи (далі - роботи та послуги), пов`язані з технічним обслуговуванням та ремонтом ДТЗ, які належать замовникові, зі свого матеріалу або матеріалу замовника, а замовник зобов`язувався оплачувати надані послуги та виконані роботи в порядку, розмірі та строки, передбачені даним договором.

Пунктом 3.7. договору було передбачено, що роботи за цим договором вважаються виконаними, а послуги наданими належним чином після отримання виконавцем підписаної з печаткою копії акту виконаних робіт.

Згідно позову позивач вказує, що на підставі договору та актів виконаних робіт за період з 28.10.2019 по 14.11.2019 ТОВ "Укрростехно", як виконавцем за договором, було виконано ТОВ "Автолюкс Транс", як замовнику за договором, роботи по обслуговуванню дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ) на загальну суму 95293,69 грн. Вказані роботи були повністю прийняті відповідачем, про що свідчать підписані та належним чином оформлені акти виконаних робіт. Проте, оплата за виконані роботи відповідачем станом на день складення цього позову була проведена частково, на суму 3150,00 грн. згідно платіжного доручення № 2781 від 14.11.2019 та на суму 23000,00 грн. згідно платіжного доручення № 2930 від 04.12.2019. Таким чином, позивач зазначає, що у відповідача перед ним утворилася заборгованість в розмірі 69143,69 грн.

Також, позивач зазначає, що ним було направлено відповідачу дві претензії на суму 69143,69 грн. Однак, заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ "Укрростехно" було змушено звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами були складені:

- замовлення-наряд № Зн-3666 від 07.10.2019 на суму 3150,00 грн.;

- акт виконаних робіт № Зн-3815 від 28.10.2019 на суму 6636,42 грн., термін оплати - 31.10.2019;

- акт виконаних робіт № Зн-2527 від 15.10.2019 на суму 1773,00 грн., термін оплати - 18.10.2019;

- акт виконаних робіт № Зн-3767 від 15.10.2019 на суму 2538,00 грн., термін оплати - 18.10.2019;

- акт виконаних робіт № Зн-0826 від 30.10.2019 на суму 70588,27 грн., термін оплати - 04.11.2019;

- акт виконаних робіт № Зн-3916 від 04.11.2019 на суму 1989,00 грн., термін оплати - 07.11.2019;

- акт виконаних робіт № Зн-3368 від 11.11.2019 на суму 8619,00 грн., термін оплати - 14.11.2019.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були виконані на замовлення відповідача певні роботи на загальну суму 95293,69 грн.

Згідно платіжного доручення № 2781 від 14.11.2019 відповідачем було сплачено позивачу 3150,00 грн. (призначення платежу: сплата за товар та послуги згідно рахунку № Зн-3666 від 07.10.2019).

Згідно платіжного доручення № 2930 від 04.12.2019 відповідачем було сплачено позивачу 23000,00 грн. (призначення платежу: сплата за товар та послуги згідно рахунку № Зн-0826 від 30.10.2019).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача перед позивачем суми боргу за виконані роботи у розмірі 69143,69 грн.

Проте, суд зазначає, що у замовлені-наряду № Зн-3666 від 07.10.2019, акті виконаних робіт № Зн-3815 від 28.10.2019, акті виконаних робіт № Зн-2527 від 15.10.2019, акті виконаних робіт № Зн-3767 від 15.10.2019, акті виконаних робіт № Зн-0826 від 30.10.2019, акті виконаних робіт № Зн-3916 від 04.11.2019, акті виконаних робіт № Зн-3368 від 11.11.2019, платіжному дорученні № 2781 від 14.11.2019 та платіжному дорученні № 2930 від 04.12.2019 відсутні посилання на договір № 011019/1 про надання послуг технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та виконання авторемонтних робіт від 01.10.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту наявності у відповідача перед позивачем суми основного боргу за виконані роботи у розмірі 69143,69 грн. саме за договором № 011019/1 про надання послуг технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та виконання авторемонтних робіт від 01.10.2019, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми пені у розмірі 16265,97 грн. згідно п. 7.2. договору № 011019/1 від 01.10.2019 та суми штрафу у розмірі 61600,00 грн. згідно п. 7.3. договору № 011019/1 від 01.10.2019 відсутні.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, враховуючи оплату відповідача у розмірі 23000,00 грн. за актом виконаних робіт № Зн-0826 від 30.10.2019 (платіжне доручення № 2930 від 04.12.2019), судом було перераховано суму 3% річних та суму інфляційних втрат згідно розрахунків позивача, та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума 3% річних у розмірі 3451,59 грн. та сума інфляційних втрат у розмірі 7839,96 грн.

Таким чином, позовні вимоги у справі підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 69143,69 грн. боргу, 3451,59 грн. 3% річних та 7839,96 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс Транс" (61057, м. Харків, вул. Університетська, буд. 117, ідентифікаційний код 41977851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" (08292, Київська область, м. Буча, вул. Заводська, 1, ідентифікаційний код 35142774) 69143,69 грн. боргу; 3451,59 грн. 3% річних; 7839,96 грн. інфляційних втрат та 1206,53 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" (08292, Київська область, м. Буча, вул. Заводська, 1, ідентифікаційний код 35142774).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автолюкс Транс" (61057, м. Харків, вул. Університетська, буд. 117, ідентифікаційний код 41977851).

Повне рішення складено "16" вересня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2761/21