ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.09.2021 р. Справа № 914/2350/18 (914/3089/20)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Гулкевича В.О.
розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви: Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 , м. Львів
про стягнення судових витрат
у справі №914/2350/18 (914/3089/20)
за позовом: Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра, м. Львів
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
ОСОБА_3 , м. Львів,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
Первинна профспілкова організація ПрАТ Львівський електроламповий завод Іскра Профспілки електротехнічної промисловості України, м. Львів
Геляра Юрій Ігорович, м. Львів
у межах справи № 914/2350/18
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський завод РЕМА, м. Львів
від позивача: не з`явився
від відповідача: Камінська С.М. адвокат
від третьої особи ( ОСОБА_1 ): Вовчак Р.Я. адвокат
треті особи ( ОСОБА_2 , Багряк Г.Б., Арабська Я.Ф., Слінавець О.В., Бурбан М.С., Гульвата Л.Є., Олех М.Л.): не з`явились
від третьої особи ( ОСОБА_9 ): не з`явився
від третьої особи (ППО ПрАТЛьвівський електроламповий завод Іскра): не з`явився
Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.2021 р. у справі №914/2350/18(914/3089/20) позов задоволено частково. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство Львівський електроламповий завод Іскра передати у комунальну власність територіальної громади м. Львова будівлю під літ. А-9 (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра на користь Львівської міської ради 1 051 грн. 00 коп. судового збору.

В судовому засіданні 31.08.2021 р. представник третьої особи на стороні позивача ( ОСОБА_1 ) до закінчення судових дебатів заявив про намір реалізувати право на подання додаткових доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу упродовж 5 днів після ухвалення судового рішення.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.221 ГПК України, у випадку визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку,передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

08.09.2021 р. від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , надійшла заява про стягнення судових витрат від 06.09.2021 р., в якій третя особа просить суд стягнути з відповідача на її користь 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вказану заяву здано на пошту 06.09.2021 р., 04 та 05.09.2021 р. були вихідними днями, тобто заяву подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, згідно ч.8 ст. 129 ГПК України та з врахуванням ч.4 ст.116 ГПК України.

Ухвалою суду від 09.09.2021 р. заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - прийнято до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 15.09.2021 р.

15.09.2021 р. відповідач подав на адресу суду письмове заперечення від 14.09.2021 р. №112/б/н юр. щодо заяви про стягнення судових витрат, в якому просив у задоволенні заяви відмовити. Зазначив що розмір витрат на оплату правничої допомоги в сумі 40 000,00 грн. є неспівмірним із складністю цієї справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом виконаних робіт. Окрім цього заява про стягнення судових витрат не містить жодного доказу, який засвідчує понесені ОСОБА_1 витрати на оплату адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги, а в Акті виконаних робіт від 06.09.2021 р., зазначено що вартість правової допомоги оплачено клієнтом у повному обсязі.

В судовому засіданні 15.09.2021 р. представник третьої особи Сеньків О.М. заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримав, просив її задоволити у заявленому розмірі.

Представник відповідача проти заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу заперечив, з підстав викладених у письмовому запереченні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку представників відповідача та третьої особи ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно поданої заяви, третя особа ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження понесених витрат до заяви про стягнення судових витрат додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2021 р., укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Мицик, Кравчук і Партнери, копію Акту виконаних робіт від 06.09.2021 р., копії рахунків від 10.03.2021 р. та від 06.09.2021 р. на сплату ОСОБА_1 на користь адвокатського об`єднання 28 000,00 грн. та 12 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 10.03.2021 р.

Також матеріали справи містять Ордери, виписані Адвокатським об`єднанням Мицик, Кравчук і Партнери на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Вовчак Р.Я. та адвокатом Кравчук П.І., копії свідоцтв Вовчак Р.Я. та Кравчук П.І. про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно п. 1.1, п. 1.2 договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2021 р., Адвокатське об`єднання Мицик, Кравчук і Партнери зобов`язалось здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Сеньків О.М., на умовах і в порядку визначеному договором, а Сеньків О.М. зобов`язалась оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Правова допомога в розумінні цього договору є представництво у справі №914/2350/18(914/3089/20) за позовом Львівської міської ради до ПАТ «Іскра» про передачу гуртожитку на вул. Білоцерківська, 10 у комунальну власність.

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом виконавцю шляхом винесення фіксованого гонорару в сумі 28 000,00 грн. (фіксований гонорар включає вартість роботи виконавця в суді першої інстанції). Окрім того, клієнт оплачує виконавцю вартість безпосередньої участі у підготовчих і судових засіданнях із розрахунку 2 000,00 грн. за кожне засідання. Гонорар сплачується клієнтом в момент підписання договору або протягом 3 календарних днів з дня отримання рахунку.

Згідно з п. 3.4 договору, надання виконавцем послуг та прийняття їх замовником підтверджується підписаними сторонами Актами виконаних робіт.

Пунктом 6.6 договору визначено, що договір діє з моменту його підписання і до повного виконання сторонами його умов.

10.03.2021 р. Адвокатським об`єднанням Мицик, Кравчук і Партнери виписано Сеньків О.М. рахунок на оплату 28 000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги згідно договору від 10.03.2021 р. (фіксованого гонорару), та 06.09.2021 р. на оплату 12 000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги згідно договору від 10.03.2021 р. (вартість участі адвоката в підготовчих та судових засіданнях).

06.09.2021 р. сторонами підписано Акт виконаних робіт від 06.09.2021 р. в якому зазначено, що виконавцем в інтересах клієнта у повному обсязі виконано наступні зобов`язання: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених п. 1.2 договору про надання правової допомоги, узгодження правової позиції з клієнтом; моніторинг рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ; ознайомлення з матеріалами справи №914/2350/18(914/3089/20); написання та подання пояснень від 25.03.2021 р.; написання заяви про стягнення судових витрат; участь адвоката в підготовчих судових засіданнях 25.03.2021 р., 20.04.2021 р., 27.05.2021 р., 15.06.2021 р., та в судових засіданнях 12.08.2021 р., 31.08.2021 р. Також в акті зазначено, що фіксований гонорар становить 28 000,00 грн.; вартість участі адвоката в засіданнях 12 000,00 грн.; загальна вартість наданої правової допомоги становить 40 000,00 грн.

Згідно із ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При винесенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема у рішеннях у справах: «East/West Alliance Limited» проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим; «Лавенто проти Латвії» від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дотримується позиції, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми встановлено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 01.06.2018 у справі N 904/8478/16).

Як убачається з аналізу судових рішень Верховного Суду, сторона у справі, крім заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, поданої відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 ГПК України, має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат (постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 910/23017/17, додаткова постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 911/1803/17).

Як зазначено в постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 у справі № 911/739/15, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, взявши до уваги характер спірних правовідносин, значення справи для третьої особи без самостійних вимог, та те що заявник у справі був третьою особою, а не позивачем(позов власне якого було частково задоволено), категорію складності справи, обсяг доказів, предмет позову, суд дійшов висновку обмежити розмір витрат третьої особи Сеньків О.М. на професійну правничу допомогу, виходячи із наступного. Обгрунтованим і пропорційним визнається вартість безпосередньої участі адвоката у підготовчих і судових засіданнях із розрахунку 1 500,00 грн. за кожне засідання(в підготовчих судових засіданнях 25.03.2021 р., 20.04.2021 р., 27.05.2021 р., 15.06.2021 р., та в судових засіданнях 12.08.2021 р., 31.08.2021 р.), разом вартість участі адвоката в засіданнях суду складає 9 000,00 грн. Також, враховуючи зазначене в Акті виконаних робіт від 06.09.2021 р.(надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених п. 1.2 договору про надання правової допомоги, узгодження правової позиції з клієнтом; моніторинг рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ; ознайомлення з матеріалами справи №914/2350/18(914/3089/20); написання та подання пояснень від 25.03.2021 р.; написання заяви про стягнення судових витрат), приймаючи до уваги сталість практики в аналогічних справах, об`єм та зміст поданих до суду пояснень від 25.03.2021 р.(том.2,а.с.3-10), та зважаючи що Акт виконаних робіт від 06.09.2021 р. містить лише короткий опис про надані послуги, без їх деталізації та затраченого часу на їх надання, обгрунтованим і пропорційним визнається розмір фіксованого гонорару в сумі 11 000,00 грн. Разом (як в частині гонорару, так і в частині винагороди за витрачений час на представництво в суді) обгрунтованим і пропорційним визнається розмір судових витрат третьої особи Сеньків О.М. на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Щодо заперечень відповідача (в частині того що заява про стягнення судових витрат не містить жодного доказу, який засвідчує що ОСОБА_1 понесла витрати - здійснила оплату адвокатському об`єднанню, а в акті виконаних робіт від 06.09.2021 р. зазначено, що послуги оплачено у повному обсязі), то такі є безпідставними, оскільки як вже вище зазначено в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт виконаних робіт, договір, рахунки. При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 р. у справі №925/1137/19, згідно яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Згідно ч. 13 ст. 129 ГПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Частиною 4 ст.129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи що ОСОБА_1 у даній справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, та те що вона підтримувала повністю позовні вимоги(про що зазначалося в поясненнях від 25.03.2021 р.,том.2,а.с.3-10, та представником в судовому засіданні), судові витрати третьої особи підлягають стягненню на її користь з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного.

У даній справі розглядалось три позовні вимоги немайнового характеру зобов`язання передати будівлю гуртожитку (в цілому); скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 26685035; скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 26685203.

Судом винесено рішення від 31.08.2021 р., яким першу позовну вимогу задоволено частково, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено(тобто відмовлено частково в задоволенні першої позовної вимоги, та повністю в задоволенні другої і третьої позовних вимог).

Відповідно, із загального розміру витрат на правничу допомогу третьої особи, що є обгрунтованим і пропорційним у даній справі, тобто із 20 000,00 грн., стягненню з відповідача на користь третьої особи підлягає 1/6 частина від цієї суми(пропорційно до задоволених позовних вимог), що складає 3 333 грн. 34 коп.

У відшкодуванні решти витрат третьої особи на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача слід відмовити, оскільки пропорційно до цієї частини витрат у позові було відмовлено.

З огляду на все вище наведене, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233, 238, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 від 06.09.2021 р. про стягнення судових витрат - задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 3 333 грн. 34 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти заяви від 06.09.2021 р. про стягнення судових витрат, і відшкодуванні решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Наказ, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне додаткове рішення складено 21.09.2021 р.

Суддя А.Я. Морозюк