ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021 справа № 914/1780/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання О.В. Бордун

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Галичина», Львівська область, Миколаївський район, с. Дроговиж

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький бетонний завод», Львівська область, м. Дрогобич

про стягнення 308 496,33 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Сідловська І.Ю.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ Галичина» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький бетонний завод» про стягнення 308 496,33 грн.

Ухвалою від 23.06.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив розгляд справи на 20.07.2021.

Ухвалою від 20.07.2021 суд відклав розгляд справи на 26.08.2021, у зв`язку із першою неявкою представника Відповідача.

Ухвалою від 26.08.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 14.09.2021.

Ухвалою від 26.08.2021 суд відклав судове засідання на 14.09.2021.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення з ухвалою суду від 23.06.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 562) вручено Відповідачу 17.07.2021.

Суд звертає увагу на те, що направлення ухвал рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених ухвал адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В судовому засіданні 14.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору купівлі-продажу від 16.03.2020 № ДГ-0000005 не здійснив вчасно оплати за придбаний товар.

На виконання умов договору ТОВ «БМ Галичина» поставило відповідачу портландцемент ПЦ ІІ/А-Ш-500Р-Н насипом на загальну суму 1 348 500, 00 гривень з ПДВ.

Станом на день подання позовної заяви Відповідач за поставлений товар здійснив часткову оплату на суму 1 074 500,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, долученим до матеріалів справи.

Відтак, у Відповідача виникла заборгованість у сумі 274 000,00 грн. Крім того, нараховано 41'166,31 грн. пені, 3'707,71 грн. 3% річних, 4'255,38 грн. інфляційних втрат.

Правова позиція Відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу № ДГ-0000005 від 16.03.2020 (надалі Договір). За умовами цього договору (пункт 1.1) продавець (позивач у справі) зобов`язався поставити, а покупець (відповідач у справі) прийняти та оплатити цемент та інші будівельні матеріали у кількості, асортименті, терміни і за ціною відповідно до умов цього договору та додатково погоджених специфікацій, що є невід`ємними частинами цього договору.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 1 348 500, 00 грн з ПДВ, про що свідчать долучені до матеріалів справи такі видаткові накладні: 1) № 1703/125 від 17.03.2020 року 2) № 0904/122 від 09.04.2020 року;

3) № 0705/114 від 07.05.2020 року ;4) № 0805/114 від 08.05.2020 року;5) № 2105/111 від 21.05.2020 року ;6) № 1706/115 від 17.06.2020 року;7) № 1407/111 від 14.07.2020 року;8) №1607/126 від 16.07.2020 року;9) № 0608/116 від 06.08.2020 року;10) № 2708/124 від 27.08.2020 року;11) № 0809/111 від 08.09.2020 року ;12) № 1409/111 від 14.09.2020 року;13) № 1709/112 від 17.09.2020 року;14) № 2709/112 від 28.09.2020 року 5) № 0510/111 від 05.10.2020 року на суму 70500,00 грн;16) №1510/114 від 15.10.2020 року на суму 70500,00 грн;17) № 0711/112 від 07.11.2020 року на суму 70500,00 грн;18) № 1811/117 від 18.11.2020 року на суму 70500,00 грн; 19) № 2011/112 від 02.12.2020 року на суму 70500,00 грн;

Позивачем до матеріалів справи долучено Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2019 11.06.2021, з якого вбачається сума заборгованості Відповідача перед позивачем 274000,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №1 від 15.02.2021 з вимогою оплатити суму боргу. Про факт надіслання претензії свідчить долучена до матеріалів справи копія опису вкладення у цінний лист та поштова накладна. Зазначена претензія відповідачем була залишена без реагування.

Відтак Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заяву про стягнення з ТОВ «Дрогобицький бетонний завод» основної заборгованості у сумі 274000,00 грн, 17002,99 грн пені, 4110,00 грн 3% річних та 13383,34 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦПК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом між товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Галичина» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький бетонний завод» було укладено Договір купівлі-продажу № ДГ-0000005 від 16.03.2020. За умовами договору продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити цемент та інші будівельні матеріали у кількості, асортименті, терміни і за ціною відповідно до умов цього договору та додатково погоджених специфікацій, що є невід`ємними частинами цього договору.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 1 348 500, 00 грн з ПДВ, про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові накладні.

Відповідно до пункту 4.2 Договору оплата покупцем за товар проводиться коштами на умовах 100% попередньої оплати на поточний рахунок продавця. До окремих поставок за умови попереднього погодження з продавцем можливе відтермінування оплати товару до 15 календарних днів з моменту відвантаження.

Як встановлено судом, Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 1074500,00 грн. Заборгованість на момент подання позову до суду складала 274 000,00грн.

Суду не представлено доказів того, що позивач погодив відтермінування платежів за отриманий товар на строк до 15 календарних днів, а тому до застосування підлягає норма про попередню оплату товару. З урахуванням наведених обставин, оскільки позивачем поставлено товар, а відповідачем його прийнято, в матеріалах справи відсутні відомості про погашення відповідачем зазначеного боргу, суд робить висновок про обґрунтованість вимог про стягнення 274 000,00 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5.2 Договору у випадку порушення покупцем термінів оплати … він сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми за кожен день протермінування

Так, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 17002,99 грн.

Суд здійснивщи перевірку нарахування пені за допомогою системи «ЛігаЗакон», встановив, що такий здійснено не вірно. До стягнення з Відповідача підлягає пеня в розмірі 16999,57 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку стягнення трьох відсотків річних на суму 4110,00 грн суд перевіривши поданий позивачем розрахунок, вказує, що даний розрахунок здійснено не вірно, зокрема за період з 18.12.2020 по 07.06.2021 підлягає до стягнення 3872,67 грн3% річних.

Щодо інфляційних втрат, позивач нараховує такі за період з січня 2021 по квітень 2021, суд провівши перерахунок інфляційних втрат за вказаний період встановив, що до стягнення підлягає сума в розмірі 13099,08 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі : 274 000,00 грн сума основного боргу, 3872,67 грн 3% річних, 13099,08 грн інфляційних втрат та 16999,57 грн пені. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4619,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1 Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький бетонний завод» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Тураша, буд. 15,, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Галичина" (81632, Львівська область, Миколаївський район, село Дроговиж, вулиця Гребля, буд. 35, ) 274000,00 грн основного боргу, 3872,67 грн 3% річних, 13099,08 грн інфляційних втрат, 16999,57 грн пені та 4619,60 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк