Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа № 906/772/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

до Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області

про стягнення 16356,72 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 16356,72 грн. шкоди завданої незаконною постановою відповідача про накладення штрафу від 10.08.20, яка була скасована за рішенням суду у справі №240/14425/20.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що Управлінням Держпраці у Житомирській області 10.08.2020 була винесена постанова №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 14169 грн. на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, яка в подальшому була оскаржена позивачем до суду та скасована за рішенням суду у справі №240/14425/20, при цьому, позивачем були сплачені : судовий збір за подання позову у розмірі 2102,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн., 14169,00грн. штрафу по постанові, виконавчого збору у розмірі 1416,90 грн., витрат виконавчого провадження у розмірі 140,22 грн. Тобто, незаконною постановою Відповідача №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС про накладення штрафу від 10.08.2020 завдано шкоди Управлінню у розмірі 16356,72 грн. (630,60+ 14169,00+ 1416,90 +140,22).

Ухвалою від 14.07.21 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №906/772/21; вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

05.08.21 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області позов не визнає з тих підстав, що відшкодування шкоди може здійснюватися лише за рахунок державного бюджету , тому списання коштів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України; за рішенням суду у справі №240/14425/20 відсутнє зобов`язання щодо повернення сплачених позивачем штрафу та врегулювання питання повернення коштів з бюджету; грошові кошти , стягнуті виконавчою службою на виконання виконавчих документів не являються збитками, тому дана вимога не підлягає задоволенню; відповідач не є одержувачем коштів, які стягнуті виконавчою службою з позивача та не є розпорядником вказаних коштів.

05.08.21 до суду надійшло клопотання відповідача про заміну відповідача у справі на Державну казначейську службу України, оскільки безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України (а.с.71).

11.08.21 до суду надійшло клопотання Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області про закриття провадження у справі , оскільки відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету; територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі є Управління Держпраці у Житомирській області (а.с.73).

13.08.21 до суду надійшла відповідь на відзив , в якій позивач зазначив, що неправомірність дій органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдицільне значення для справи про відшкодування шкоди; у випадку, коли б відповідач звернувся одразу до Казначейства з відповідною заявою про виконання рішення, позивач не поніс би витрати по виконавчому збору; таким чином, незаконною постановою про накладення щтрафу завдано шкоди у розмір 16356,72грн. (а.с.75).

Ухвалою від 26.08.21 суд відмовив у задоволенні клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про розгляд справи №906/772/21 з повідомленням сторін.

03.09.21 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив (а.с.84), в яких зазначено, що заходи забезпечення позову у справі №240/14425/20 не вживались; виконавчий документ був направлений до виконавчої служби у строк встановлений у рішенні суду; позов у справі №240/14425/20 задоволено частково, в частині визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці; рішенням суду не присуджувалось повернути сплачений позивачем штраф; грошові кошти, стягнуті виконавчою службою не є шкодою (збитками) відповідно до положень ЦК та ГК України.

Клопотання відповідача про заміну відповідача задоволенню не підлягає, оскільки відповідач можу бути замінений лише за клопотанням позивача.

Клопотання відповідача про закриття провадження задоволенню не підлягає за його безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Держпраці у Житомирській області (відповідач) 10.08.2020 винесена постанова №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 14169 грн. на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (позивач).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій відповідача проитиправними та скасування постанови Відповідача №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС від 10.08.2020, та із заявою про забезпечення позову.

01.09.2020 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №240/14425/20 та прийнято ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Відповідно, позивачем було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №1061 від 17.08.2020 ; судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн. згідно платіжного доручення №1062 від 17.08.2020 .

17.09.2020 Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) розпочато процедуру примусового стягнення та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63050853 про стягнення з позивача на корить Відповідача штрафу у розмірі 14169,00 грн.; постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1416,90 грн.; постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 140,22 грн.

На виконання вказаної постанови позивачем були сплачені кошти:

- 14169,00 грн. штрафу, згідно платіжного доручення від 30.10.2020 №1420;

- 1416,90 грн. виконавчого збору , згідно платіжного доручення від 30.10.2020 №1421;

- 140,22 грн. витрат виконавчого провадження, згідно платіжного доручення №1422 від 30.10.2020.

03.11.2020 Житомирським окружним адміністративним судом було прийнято рішення у справі №240/14425/20, яким визнано протиправною та скасовано постанову Відповідача №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС від 10.08.2020 та стягнуто на користь Управління судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2021 рішення Житомирського окружного адміністративного суду залишено без змін.

13.04.2021 Управління звернулось до відповідача з вимогою про повернення примусово стягнутих коштів, яка залишилась без відповіді та задоволення.

Позивач посилається на те, що незаконною постановою Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС про накладення штрафу від 10.08.2020 завдано шкоди Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у розмірі 16356,72 грн. (630,60+ 14169,00+ 1416,90 +140,22).

Відповідно до ст.224 ч.2 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.25 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади (його посадових чи службових осіб) має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Неправомірність дій Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області по накладенню штрафу позивач підтверджує рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/14425/20 від 03.11.20, яким визнано протиправною та скасовано постанову Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС від 10.08.2020.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постанову Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС від 10.08.2020 за рішенням суду у справі №240/14425/20 скасовано, позивач просить повернути йому кошти, які були сплачені на виконання вказаної постанови та під час її виконання виконавчою службою.

Враховуючи те, що в рамках спірних правовідносин сплачений штраф перераховано до Державного бюджету України, повернення коштів в даному випадку регулюється Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом МФУ №787 від 03.09.13 (далі-Порядок).

Згідно пунктів 3 та 5 розділу І Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому, заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Наведені правові норми дають змогу дійти висновку, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке (подання) платник разом зі своєю заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, подає до органу Казначейства.

Тобто, орган, який контролює справляння надходження виконавчого збору, у разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування постанови відповідача про стягнення штрафу, зобов`язаний скласти подання, яке платником подається до органу Казначейства разом із своєю заявою про повернення коштів.

У даному випадку, наявне судове рішення, яке набрало законної сили, про скасування постанови Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області №ЖИ17/ЖТ8290/91/НП/АВ/СП-ФС від 10.08.2020 про стягнення штрафу, а тому відповідач був зобов`язаний скласти відповідне подання до органу Казначейства про повернення коштів позивачу в розмірі 14169,00грн. за зверненням позивача.

Сторони не заперечили, що позивач не звертався до Управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Житомирській області за поданням про повернення помилково зарахованих до бюджету платежів, тому відповідач не складав подання про повернення позивачу коштів.

З наведеного убачається, що маючи рішення суду про скасування постанови відповідача, позивачу необхідно звернутися до відповідача за поданням про повернення помилково зарахованих до бюджету платежів, яке разом зі своєю заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету, подасть до органу Казначейства.

Ураховуючи викладене, наразі у суду немає підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача 14169,00грн.

З огляду на викладене господарський суд приходить до висновку, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх прав.

Неправильний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні позову.

Зазначене вище також стосується вимоги про стягнення з відповідача 1416,90грн. виконавчого збору та 140,22грн. витрат виконавчого првадження, які позивач сплатив за постановами Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі від 17.09.21.

Як зазначив позивач, грошові кошти в розмірі 1557,12грн. були стягнуті органами Державної виконавчої служби на підставі відповідних виконавчих документів у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.2 та ч.2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Оскільки набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року N 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року N 181; далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України .

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) .

Отже орган, який контролює справляння надходження виконавчого збору, у разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, зобов`язаний скласти подання, яке платником подається до органу Казначейства.

Судом встановлено, що неправомірність дій Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) по стягненню виконавчого збору за виконання рішення, яке вподальшому було визнане недійсним, не підтверджено відповідним рішенням адміністративного суду.

Наразі, в судовому порядку, не визнано протиправною та не скасовано постанову державного виконавця Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 17.09.2020 (ВП №63050853) про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області виконавчого збору у сумі 1416,90 грн., 140,22грн. витрат виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що для ефективного захисту прав та інтересів позивача , позивачу необхідно звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 17.09.2020 (ВП №63050853), якими з позивача стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, та в разі задоволення позову звернутися до виконавчої служби за поданням про повернення сплачених коштів за виконавчим провадженням №63050853 з метою подальшого звернення з відповідною заявою до органів Казначейства.

Такої ж позиції дотримався Сьомий апеляційний адміністративний суд під час розгляду справи №240/172/20.

Суд звертає увагу позивача на те, що грошові кошти, стягнуті виконавчою службою на виконання виконавчих документів, які у подальшому були скасовані судом, не являються шкодою (збитками) відповідно до положень ЦК та ГК України та підлягають поверненню у встановленому законом порядку. З огляду на невірне визначення позивачем правової природи спірних правовідносин, враховуючи, що позов заявлено саме про відшкодування шкоди на підставі ст.1173,ст.1174 ЦК України, дана вимога не може бути задоволена судом.

Вимога про стягнення 630,60грн., які позивач сплатив за розгляд заяви про забезпечення позову у справі №240/14425/20 також не підлягає задоволенню, оскільки вказані кошти не є шкодою у розумінні норм чинного законодавства, відносяться до судових витрат, питання стягнення яких було вирішено в межах справи №240/14425/20.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236 ,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.09.21

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повідом.)