ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2080/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль, буд. 7,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз"

02091, м. Київ, шосе Харківське, буд. 172-Б, оф. 209,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №2095/21 від 15.07.2021) Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем належним чином умов договору №02.5-14/1-451 від 30.01.2020 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю та умов додаткової угоди №1 до договору від 11.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 18730/21 від 05.08.2021).

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі позивач, балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшн» (далі - відповідач, орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-451 від 30.01.2020 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.2.5. Договору баласноутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг, який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання отримання послуг та їх якості.

Згідно з пунктом 2.3.3. Договору орендар зобов`язаний щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та, раз на рік, рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.3. Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що орендар зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг та/або у разі порушення строків відшкодування витрат балансоутримувача по зберіганню окремого індивідуально визначеного майна орендаря сплачуваним балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 4.4. Договору у разі застосування пені/штрафу, сторона яка допустила порушення зобов`язання за договором, повинна сплатити суму пені/штрафу, на підставі окремо виставленого у кожному випадку рахунку-фактури, протягом 10 банківських днів з дати його отримання. Датою отримання рахунків-фактур стороною, яка допустила порушення зобов`язань за договором, вважається дата їх направлення іншою стороною факсимільним зв`язком або електронною поштою.

Аргументи Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

На виконання умов Договору відповідачу направлено рахунок фактуру № 62/60 від 17.02.2021 на суму 70771,68 грн. та акт приймання-здачі виконаних послуг від 17.02.2021.

19.04.2021 на адресу відповідача направлено претензію № 35-28/5-165 з вимогою сплати 70771,68 грн.

07.06.2021 на адресу відповідача направлено рахунок фактуру (нарахування штрафних санкцій) № 61/479 на суму 2879,34 грн., який повернуто за закінченням терміну зберігання, що підтверджується випискою з сайту ПАТ «Укрпошта» № 070.

18.06.2021 відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 70771,68 грн.

За порушення строків оплати позивачем нараховані: на підставі пункту 4.2. Договору - пеню у розмірі 2879,34 грн., на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України - 3 % річних у розмірі 686,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2649,16 грн.

26.07.2021 відповідачем сплачено спірну у справі пеню у розмірі 2879,34 грн., у зв`язку з чим, позивач позов, у цій частині, не підтримує.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз»

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контррозрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлена ухвала Господарського суду Київської області на його належну адресу: 02091, м. Київ, шосе Харківське, буд. 172-Б, оф. 209, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення № 274 з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" у мережі Інтернет, відправлення суду вручено відповідачу 27.07.2021.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, зазначені обставини належного вручення відповідачу ухвали суду, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшн» укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-451 від 30.01.2020.

Згідно з пунктом 2.3.3. Договору орендар зобов`язаний щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та, раз на рік, рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.3. Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця.

На виконання умов Договору відповідачу направлено рахунок фактуру № 62/60 від 17.02.2021 на суму 70771,68 грн. та акт приймання-здачі виконаних послуг від 17.02.2021.

Отже, з урахуванням вимог пункту 2.3.3. Договору та покладення на відповідача обов`язку самостійно звернутись за рахунком - фактурою, суд дійшов висновку, що строк оплати за рахунком № 62/60 від 17.02.2021 на суму 70771,68 грн. настав 20.02.2021, проте, відповідач, у визначений строк, грошові кошти не сплатив, в наслідок чого позивачем правомірно нараховані: на підставі пункту 4.2 Договору - пеня у розмірі 2879,34 грн., на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України - 3 % річних у розмірі 686,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2649,16 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд зазначає, що він арифметично вірний.

Крім того, 18.06.2021 відповідачем сплачені грошові кошти основного зобов`язання у розмірі 70771,68 грн., 26.07.2021 відповідачем сплачені грошові кошти у розмірі 2879,34 грн., з призначенням платежу: штрафні санкції згідно з рахунком фактурою № 61/479 від 07.06.2021, відповідно до якого позивачем нараховані спірні у справі штрафні санкції, що підтверджується наданою до матеріалів справи випискою з банківського рахунка позивача, отже, вказані грошові кошти правомірно зараховані позивачем як спірна у справі пеня, при цьому, судом враховано, що вона сплачена після відкриття провадження у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення 2879,34 грн. пені, оскільки спірні грошові кошти сплачено відповідачем 26.07.2021, тобто, після відкриття провадження у справі 19.07.2021 та про задоволення решти позовних вимог про стягнення 686,39 грн. 3 % річних та 2649,16 грн. інфляційних втрат у повному обсязі.

Результати розгляду справи

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а те, що позивач не підтримав частину позовних вимог пов`язано зі сплатою відповідачем спірних коштів після відкриття провадження у справі.

Доказів понесення інших судових витрат позивача, що зазначались позивачем в орієнтовному розрахунку судових витрат у позовній заяві та їх остаточного розрахунку, суду не надано, відтак, суд не розглядає питання їх включення до судових витрат у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 231, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Провадження у справі № 911/2080/21 у частині стягнення 2879,34 грн. пені закрити.

2. Позов (вх. № 2095/21 від 15.07.2021) Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" (02091, м. Київ, шосе Харківське, буд. 172-Б, оф. 209, ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль, буд. 7, ) 686,39 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень тридцять дев`ять копійок) 3 % річних, 2649,16 грн. (дві тисячі шістсот сорок дев`ять гривень шістнадцять копійок) інфляційних втрат, 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.09.2021.

Суддя С.О. Саванчук