ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Справа № 924/60/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 7 жовтня 2019 року в справі №924/60/18 (суддя - С.І. Крамар)

час та місце ухвалення: 7 жовтня 2019 року; м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1; вступна і резолютивна частина проголошена о 14:40 год; повний текст рішення складено15 жовтня 2019 року

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня"

до Відповідача 1: Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради

до Відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на сторонні відповідача 2:

Третя особа 1: Озхан Ісмаїл

Третя особа 2: Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Хмельницькій області

Третя особа 3: Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про: визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за №16961160 від 5 листопада 2014 року;

визнання протиправним та скасування Свідоцтва за № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет";

визнання за приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма Берегиня" права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у м. Хмельницький, вул. Польова, 1(приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м.; приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.);

витребування об`єктів нерухомого майна, розташованих у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 (приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м.; приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.)

за участю представників сторін:

від Позивача - Вакуляк В.А.;

від Відповідача 1 - не з`явився;

від Відповідача 2 - Терлич В.Г.;

від Третьої особи 1 - Терлич В.Г.;

від Третьої особи 2 - не з`явився;

від Третьої особи 3- не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Притне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Берегиня" (надалі Позивач) звернулася з позовом до управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (надалі Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет" (надалі Відповідач 2; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторонні Відповідача 2 Озхана Ісмаїла (надалі Третя особа 3) про:

· визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за №16961160 від 5 листопада 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Відповідачем 2;

· визнання протиправним та скасування Свідоцтва за № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Відповідачем 2, видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції 5 листопада 2014 року;

· визнання за Позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у м. Хмельницький, вул. Польова, 1: (приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м.; приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.);

· витребування від Відповідача 2 на користь Позивача об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 (приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м.; приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.)

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним реєстратором прав на нерухоме майно при прийнятті рішення № 16961160 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 5 листопада 2014 року та видачі свідоцтва про право власності на майно порушено вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" .

Щодо визнання права власності на майно та його витребування, то Позивач, посилаючись на статті 317, 319, 321, 328, 386 - 388 Цивільного кодексу України, наголошує на тому, що власник спірного майна Позивач має право витребувати від добросовісного набувача Відповідача 2, майно, яке за відплатним договором (протокол загальних зборів засновників Відповідача 2 від 7 грудня 2011 року) придбане в особи, яка не мала права його відчужувати (Третьої особи 1) в разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі (рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року по справі № 686/9193/14).

Ухвалою місцевою господарського суду від 26 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2 - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області (том 1, а.с. 87).

Ухвалою суду першої інстанції від 5 квітня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2 - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (том 2, а.с. 102-103).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року (том 2, а.с. 233-243), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2018 року (том 3, а.с. 158-168), у позові було відмовлено.

28 травня 2019 року постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення Господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2018 року в справі №924/60/18 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області (том 4, а.с. 43-58).

При винесенні даної постанови Верховним Судом було зазначено, що при новому розгляді даної справи необхідно буде встановити:

· чи є складське приміщення, право власності на яке зареєстровано за Відповідачем 2, новоствореним об`єктом нерухомого майна, а саме майна, про визнання права власності на яке та про витребування якого заявлено позов у цій справі, тобто чи є таке майно саме іншим об`єктом нерухомості;

· наявність відомостей щодо цього майна, а також складських приміщень, право власності на які зареєстровано за Відповідачем 2, в Єдиному реєстрі прав;

· мотиви відхилення доводів Позивача щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., а також визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності;

· підтвердження чи оспорення доводів Позивача про те, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації є одним з документів, які подаються для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, однак відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2017 у справі № 822/2449/16 було встановлено, що така декларація не є такою, яка відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, тому Державним реєстратором під час реєстрації права власності на зазначене складське приміщення та видачі свідоцтва про право власності на це майно порушено вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 7 жовтня 2019 року (том 5, а.с. 5-11), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту приналежності Позивачу на праві власності складського приміщення, так як згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 178916 від 5 листопада 2014 року саме складське приміщення, площею 3311,2 кв. м., що у м. Хмельницькому, по вул. Польова, 1 перебуває в приватній власності Відповідача 2.

Місцевий господарський суд в своєму рішенні зазначив про недоведеність Позивачем існування спірного майна (корівника чотирьохрядного, площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного площею 1742,6 кв.м.) в натурі на момент подання позову, які в свою чергу і є об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, з огляду на що місцевий господарський суд не знайшов підстав для визнання за Позивачем права власності на зазначені корівники та витребування такого майна від Відповідача 2 на користь Позивача.

Також, місцевий господарський суд в своєму рішенні зазначив, що Декларація №ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації у встановленому законодавством порядку не визнана нечинною, а постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №822/2449/16 у задоволенні позовних вимог Позивача про скасування такої декларації було відмовлено.

Крім того, місцевим господарський судом було враховано, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно за №16961160 від 5 листопада 2014 року та Свідоцтвом за № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Відповідачем 2 ніяким чином не порушуються права Позивача, який, як вбачається із доказів в матеріалах справи, не є власником спірного об`єкту нерухомості.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 5, а.с. 35-42), в якій просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, що Відповідачем 2 не подано жодного доказу, який би свідчив про факт проведення реконструкції, окрім сумнівних звітів будівельних експертів, які досліджували об`єкт нерухомості лише візуально, незареєстрованих у встановленому законом порядку декларацій, при цьому на переконання Позивача суду не подано жодних доказів про проведення реконструкції об`єктів нерухомості.

Позивачем зазначено в апеляційній скарзі, що судом безпідставно було відхилено експертне дослідження від 16 квітня 2018 року № 39/18, проведене судовим експертом Марченковим Г.Г. (щодо відсутності факту проведення реконструкції приміщення корівника).

Також, Позивач в своїй апеляційній скарзі зауважив, що технічні характеристики спірного об`єкта нерухомого майна є ідентичними протягом 2007-2016 років, а тому такий об`єкт не може вважатися новою річчю (новоствореним об`єктом), оскільки його перероблено є прив`язкою до вже існуючого нерухомого майна та з використанням функціональних елементів цього майна, тобто такий, що фактично є тим самим об`єктом з видозміненими загальними характеристиками.

Що ж до державної реєстрації, то Позивачем було зазначено, що реєстраційний номер спірного об`єкта був змінений, оскільки об`єкт нерухомого майна реєструвався вперше в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а не в зв`язку з тим, що спірний об`єкт є новоствореною річчю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі № 924/60/18 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано учасникам по справі подати відзив та письмові пояснення на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 грудня 2019 року було призначено справу № 924/60/18 до розгляду на 29 січня 2020 року об 14:00 год.

На виконання вимог ухвали Північнозахідного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2019 року Відповідач 1 подав заяву, в котрій заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також Відповідач 1 просив проводити розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 січня 2020 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, було відмовлено Позивачу в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 січня 2020 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, було відкладено розгляд апеляційної скарги на 3 лютого 2020 року об 12:00 год.

Згідно з розпорядження керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 лютого 2020 року та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Бучинської Г.Б. у період з 31 січня 2020 року по 07 лютого 2020 року включно, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду (том 5, а.с. 120).

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03 лютого 2020 року року в даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 лютого 2020 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, було відкладено розгляд апеляційної скарги на 20 лютого 2020 року об 14:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2020 року в справі №924/60/18 було призначено судову експертизу. На вирішення експертів судом було поставлено наступні питання: до якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на об`єкті - двох корівників загальною площею 1568, 6 кв.м. та 1742,6 кв.м. (м. Хмельницький вул. Польова, 1)?; які конкретно виконані будівельні роботи Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет", які б могли свідчити саме про реконструкцію (зміна геометричних розмірів об`єкта нерухомості або його функціонального призначення) приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м., в результаті яких зареєстровано таке майно як складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.?

Також даною ухвалою було зупинено апеляційне провадження по справі №924/60/18 на час проведення експертизи до надходження до Північно-західного апеляційного господарського суду висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №924/60/18 до Північно-західного апеляційного господарського суду.

6 квітня 2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницьке відділення №568/20-26 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (том 6, а.с. 6).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 квітня 2020 року в справі №924/60/18 призначено судове засідання для розгляду заявленого клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницького відділення про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи на "21" квітня 2020 року об 14:00год.. Зобов`язано сторони у строк до 21 квітня 2020 року надати суду необхідні для проведення експертизи оригінали документів, або їх завірені копії а саме: інвентаризаційну справу (технічний паспорт) на складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. (в читабельному вигляді); інвентаризаційну справу (технічний паспорт) на приміщення корівника чотирьохрядного загальною площею 1568,6 кв.м. та корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м. до проведення будівельних робіт (в читабельному вигляді); проект виконання (в повному об`ємі) підготовчих робіт розроблений ПП Іонов Андрієм Федорович (зазначений в копії Декларації про початок виконання будівельних робіт від 26 грудня 2011 року за №ХМ; Том 1, арк. 121-122); робочий проект (в повному об`ємі) Реконструкція двох приміщень 4-х рядних корівників під складське приміщення по вул.Т. Польова. 1 розроблений ПП Іоновим Андрієм Федоровичем (зазначений в копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 28 лютого 2012 року за №ХМ7; Том 1, арк. 123-125);договір підряду на виконання робіт з реконструкції між РУБІН КАРПЕТ та ПП «Будуніверсалсервіс» (зазначений в копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 28 лютого 2012 року за №ХМ7; Том 1 арк. 123-125); первинну звітну та виробничу документацію на реконструкцію приміщення корівника чотирьохрядного загальною площею 1568,6 кв.м. та корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м.; або іншу дозвільну документацію, документацію, що свідчить про прийняття в експлуатацію, проектно - кошторисну документацію, що мають відношення до проведення будівельних робіт на об`єктах дослідження; іншу проекту, технічну та виконавчу документацію, яка може мати значення для проведення досліджень по призначеній експертизі. В разі неможливості надання вказаних документів подати письмові пояснення з обґрунтуванням такої неможливості.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, розгляд заявленого клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницького відділення про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи відкладено на 14 травня 2020 року об 14:00 год..

22 квітня 2020 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Відповідача 1 з долученням до неї технічного паспорта на складські приміщення по вулиці Польова, 1 місто Хмельницький від 17 жовтня 2014 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 травня 2020 року направлено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз документи, необхідні для проведення судової експертизи (а саме: технічний паспорт на складські приміщення по вулиці Польовій № 1 місто Хмельницький від 17 жовтня 2014 року на 6 арк.; свідоцтво про право власності на нерухоме майно складське приміщення від 5 листопада 2014 року, індексний номер: 29020767; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 5 листопада 2014 року, індексний номер 29020927; технічний паспорт на приміщення корівника 4-х рядного по вулиці Польовій № 1 власник ТОВ"Рубін Карпет" на 6 арк.; технічний паспорт на приміщення корівника 4-х рядного по вулиці Польовій № 1 власник ТОВ "Рубін Карпет"на 4 арк.; свідоцтво на нерухоме майно від 24 грудня 2011 року номер №1400 та витяг про державну реєстрацію від 24 грудня 2011 року №32659982; Договір № 01/10-3 від 1 жовтня 2014 року на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому із «Підрядником» ТОВ «Укр Буд Компані»; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 рік; акт приймання виконання будівельних робіт за грудень 2014 р.; відомість витрачених ресурсів витрат підрядника по реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому; договірна ціна на реконструкці. складських приміщень по вул.. Польова, 1 в м. Хмельницькому, що здійснюється в 2014 році; локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонтні роботи реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому; відомість ресурсів витрат підрядника по реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 м. Хмельницькому; відомість ресурсів витрат замовника по реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому; виписка по рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Рубін Карпет» за період з 1 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року з якого вбачається перерахунок коштів «Підряднику» ТОВ «Укр Буд Компані» за реконструкцію приміщень згідно умов договору від 1 жовтня 2014 року. технічний паспорт на приміщення корівника 4-х рядного-1967 року від 7 грудня 2007 року; технічний паспорт на приміщення корівника 4-х рядного-1983 року від 31 травня 2010 року; довідка архітектора від 17 квітня 2018 року; лист ФОП В.І. Крепака від 3 квітня 2018 року; технічний паспорт на складські приміщення по вулиці Польова, 1 місто Хмельницький від 17 жовтня 2014 року; рахунок №5122 від 2 квітня 2020 року разом із квитанцією №30 від 7 травня 2020 року на суму 3268 грн 80 коп.; копія платіжного доручення №268 від 6 травня 2020 року на суму 3268 грн 80 коп.).

2 липня 2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницьке відділення №568/20-26 від 30 червня 2020 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (том 6, а.с. 93-94).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 липня 2020 року призначено судове засідання для розгляду заявленого клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницького відділення про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи на "11" серпня 2020 року об 12:00год. Зобов`язано Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Хмельницькій області у строк до 7 серпня 2020 року надати суду необхідні для проведення експертизи оригінали документів, або їх завірені копії а саме: проект виконання (в повному об`ємі) підготовчих робіт розроблений ПП Іонов Андрієм Федорович (зазначений в копії Декларації про початок виконання будівельних робіт від 26.12.2011 за №ХМ; Том 1, арк. 121-122); робочий проект (в повному об`ємі) Реконструкція двох приміщень 4-х рядних корівників під складське приміщення по вул.Т. Польова. 1 розроблений ПП Іоновим Андрієм Федоровичем (зазначений в копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 28 лютого 2012 року за №ХМ7; Том 1, арк. 123-125); договір підряду на виконання робіт з реконструкції між РУБІН КАРПЕТ та ПП «Будуніверсалсервіс» (зазначений в копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 28 лютого 2012 року за №ХМ7; Том 1 арк. 123-125).

Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Хмельницькій області були подані витребувані ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 липня 2020 року документи, котрі були в них наявні.

Відповідно, зважаючи на подання витребуваних документів, відсутність підстав для відкладення розгляду клопотання експерта з огляду на подання усіх можливих та наявних у сторін документів, витребуваних на виконання клопотання експерта апеляційним господарським судом направлено такі документи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницького відділення (том 6, а.с. 101).

30 червня 2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмельницьке відділення №568/20-26 (том 7, а.с. 119-145).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 1 липня 2021 року поновлено провадження за апеляційною скаргою Позивача; розгляд апеляційної скарги призначити на "09" липня 2021 року об 10:00год (том 7, а.с. 148). Запропоновано Відповідачу 1, Відповідачу 2 та Третім особам в строк протягом 3 днів з дня вручення даної ухвали надати до канцелярії суду письмові пояснення з урахуванням висновку експерта.

6 липня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від Відповідача 2 з урахуванням висновку судової експертизи. В даних поясненнях Відповідач вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту приналежності Позивачу на праві власності вищевказаного складського приміщення.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2021 рокуу зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії у справі №924/60/18 Розізнаної І.В. у період з 05.07.2021 по 30.07.2021 включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №924/60/18. Визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 8 липня 2021 року прийнято справу №924/60/18 до провадження у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 9 липня 2021 року призначено розгляд скарги на 13 вересня 2021 року об 11:00 год.

10 вересня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшло клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи. Дане клопотання обгрунтоване тим, що судовий експерт у своєму звіті зазначає, що згідно технічного паспорту від 17 жовтня 2014 року спірне майно є складським приміщенням (29 аркуш Звіту), станом на 5 листопада 2014 року спірне приміщення є корівниками (28 аркуш звіту), а станом після 5 листопад 2014 року знову складськими приміщеннями (29 аркуш Звіту). Крім того, представник Позивача вказав, що експерт посилаючись лише на «Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року», не давши відповідь на поставлене запитання щодо переліку робіт на об`єкті, в результаті яких зареєстровано майно складські приміщення та у висновку відсутній перелік робіт які були вчинені Відповідачем 2 на зміну нерухомого майна.

В судове засідання від 13 вересня 2021 року представники від Відповідача 1, Третьої особи 2, Третьої особи 3 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Водночас, з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання .

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 ГПК України, що вказує на те, що ухвалою суду від 4 лютого 2019 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

У відповідності до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників Відповідача 1, Третьої особи 2, Третьої особи 3, оскільки останні не скористалися своїм правом, передбаченим статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 13 вересня 2021 року, представник Позивача просив призначити судову експертиза та поставити на розгляд експерту питання, які зазначені у клопотанні про проведення повторної експертизи, оскільки на переконання Позивача експертом не були надані відповіді на поставлені питання та не було досліджено докази в повній сукупності. Також представник Позивача підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, котрим задоволити позовні вимоги Позивача, покликаючись на те, що Відповідачем 2 не подано жодного доказу, який би свідчив про факт проведення реконструкції, окрім сумнівних звітів будівельних експертів, які досліджували об`єкт нерухомості лише візуально, незареєстрованих у встановленому законом порядку декларацій, при цьому на переконання Позивача суду не подано жодних доказів про проведення реконструкції об`єктів нерухомості, технічні характеристики спірного об`єкта нерухомого майна є ідентичними протягом 2007-2016 років, а тому такий об`єкт не може вважатися новою річчю (новоствореним об`єктом), оскільки його перероблено і він є прив`язкою до вже існуючого нерухомого майна та з використанням функціональних елементів цього майна, тобто такий, що фактично є тим самим об`єктом з видозміненими загальними характеристиками. Що ж до державної реєстрації, то Позивачем було зазначено, що реєстраційний номер спірного об`єкта був змінений, оскільки об`єкт нерухомого майна реєструвався вперше в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а не в зв`язку з тим, що спірний об`єкт є новоствореною річчю. Крім того, представник Позивача вказав, що судом залишено поза увагою, те що судовим рішенням по справі № 822/2449/16 визнано, що Декларація №ХМ7 є підробленою та нечинною, а відтак не могла бути підставою для реєстрації речового права.

В судовому засіданні від 13 вересня 2021 року представник Відповідача 2 заперечив проти доводів апеляційної скарги, та просив відмовити в її задоволенні при цьому залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Вказавши, що після придбання двох корівників чотирьохрядних з прилюдних торгів та внесення їх до статутного фонду ТОВ "Рубін-Карпет" вони були реконструйовані під складські приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. ТОВ "Рубін-Карпет" не є власником корівників, а є власником складських приміщень. Представник Відповідача наголошує на тому, що Позивач формально розмежовує два об'єкти права власності при цьому ігноруючи посилання ТОВ "Рубін-Карпет" на відсутність на даний час корівників. Зазначив, що навіть у випадку задоволення позову поновлення порушених майнових прав Позивача шляхом приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, які оскаржені до суду, тобто повернення або відновлення спірних приміщень у натурі буде неможливим, а Позивачем у позові також не обґрунтовано, яким чином у разі задоволення позову може відбутися ефективне поновлення Позивача в правах. Крім того, представник Відповідача 2 вказав, що отримавши гроші від продажу майна Позивача на прилюдних торгах були погашені борги Позивача, і тепер, Позивач хочу повернути собі тебе майно за рахунок якого були погашені його борги. Також, представник Відповідача 2 заперечив проти задоволення клопотання Позивача щодо призначення повторної судової експертизи, з огляду на те, що на переконання Відповідача 2, судовим експертом було в повному обсязі досліджено та надано відповідь на усі питання, поставленні в ухвалі про призначення судової експертизи.

З приводу ж клопотання Позивача про призначення експертизи (поданого 10 вересня 2021 року), то судова колегія зазначає, що зважаючи на все описане нижче в даній постанові в правовому полі дії статті 99 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на докази долучені до матеріалів справи та обставини, встановлені у висновку судової експертизи (зважаючи на позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду по даній справі) предмет та підставу позову, обставини, які входять до предмета доказування і обставини, котрі встановлені під час проведення експертного дослідження, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності у призначені та проведення експертного дослідження з приводу питань на які уже є відповідь. Окрім того, судом враховано, що ті недоліки експертного дослідження, про які зазначає Позивач в своєму клопотанні не знайшли свого підтвердження належними доказами та матеріалами справи. Суд наголошує на тому, що вирішення питання щодо створення нової речі в результаті проведених робіт лежить виключно в площинні оцінки та дослідженні доказів по справі за висновком суду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача 2, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи за Договором викупу майна з оплатою продукції та послугами, укладеним 28 травня 2002 року (том 1, а.с. 16), Позивач придбав у власність нерухоме майно, зокрема: картоплесховище площею 840,6 кв.м., корівник чотирьохрядний площею 1568,6 кв.м., корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м. та санпропускник площею 391,7 кв.м., про що 20 грудня 2007 року видані відповідні Свідоцтва про право власності Позивача (том 1 а. с. 16 17).

На виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 листопада 2010 року (цивільна справа №2-7945/2010) про стягнення з Позивача заборгованості в сумі 256000 грн, державним виконавцем ДВС ГУЮ у Хмельницькій області 28 вересня 2011 року через організацію ПП "Спеціалізоване підприємство юстиція" шляхом прилюдних торгів здійснено реалізацію вказаного майна, переможцем яких стала Третя особа 1.

На замовлення підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУ у Хмельницькій області товариством з обмеженою відповідальністю "Центр незалежної оцінки "Проскурів-Експерт" складено звіт №58 про оцінку майна будівлі картоплесховища, корівників та санпропускника за адресою: м.Хмельницький, вул.Польова,1. Згідно зазначеного звіту вартість об`єктів оцінки станом на 28 лютого 2011 року становить 450021 грн. Середньозважений фізичний знос приміщень корівників на момент обстеження становить 44%. Залишкова вартість корівника площею 1742,6 кв.м. становить 94596 грн, а корівника площею 1568,6 кв.м становить 4728 грн.

29 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Третій особі 1 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) на вказане майно.

7 грудня 2011 року, згідно з протоколом загальних зборів засновників Відповідача 2, Третя особа 1 як співвласник Відповідача 2 вніс до його статутного капіталу майно на загальну суму 360 100 грн, яке передав згідно з актом прийому-передачі та грошової оцінки майна від 7 грудня 2011 року, а саме: корівник чотирьохрядний, загальною площею 1568,6 кв.м.; корівник чотирьохрядний, загальною площею 1742,6 кв.м.; санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м.; картоплесховище літер "І", загальною площею 840,6 кв.м.

22 грудня 2011 рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1400 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому за Відповідачем 2" вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна: корівник чотирьохрядний, загальною площею 1568,6 кв.м.; корівник чотирьохрядний, загальною площею 1742,6 кв.м.; санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м.; картоплесховище літер "І", загальною площею 840,6 кв.м. (том 1, а. с. 146)

15 жовтня 2014 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду (цивільна справа №686/9193/14-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року (том 1, а. с. 29-32), яке набрало законної сили, визнано недійсними та скасовано прилюдні торги, які були проведені Хмельницькою філією ПП "Спеціалізоване підприємство юстиція" 28 вересня 2011 року з реалізації картоплесховища площею 840,6 кв.м., корівника чотирьохрядного площею 1568,6 кв.м., корівника чотирьохрядного площею 1742,6 кв.м. та санпропускника площею 391,7 кв.м. (з огляду на реалізацію майна, належного на праві власності Позивачу за стартовою ціною нижчою від визначеної звітом про оцінку; том 1, а.с.25-28).

Цим же судовим рішенням визнано недійсним та скасовано акт про проведення прилюдних торгів від 7 жовтня 2011 року, складений заступником начальника відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 29 жовтня 2011 року, виданого приватним нотаріусом щодо належності на праві власності Третій особі 1 зазначеного нерухомого майна.

В період розгляду вказаної цивільної справи Відповідач 2 здійснив реконструкцію частини спірного майна, зокрема: корівника чотирьохрядного загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м., які переобладнано під складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.; картоплесховище літер "І", загальною площею 840,6 кв.м. переобладнано під складське приміщення загальною площею 840,6 кв.м., що встановлено у межах розгляду справи № 924/744/16 та підтверджується наявними в матеріалах справи деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, договором підряду №01/10-3 від 1 жовтня 2014 року на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1, в м. Хмельницькому (том 1, а. с. 21-22).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Відповідачем 2 зареєстровано право власності на складське приміщення загальною площею 840,6 кв.м. та на складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м., розташовані по вул. Польова, 1 в м. Хмельницький.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії інд. № 29020767 від 5 листопада 2014 року складське приміщення, площею 3311,2 кв.м., що у м. Хмельницькому, по вул. Польова, 1, перебуває в приватній власності Відповідача 2 (том 1, а.с. 24). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зареєстровано декларацію № ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації, згідно з якою здійснено реконструкцію спірного майна, зокрема: корівника чотирьохрядного загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м., які переобладнано під складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. Зазначене, як встановлено судом, у межах розгляду справи № 924/744/16, підтверджується наявними в матеріалах справи деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, договором підряду №01/10-3 від 1 жовтня 2014 року на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова,1 в м. Хмельницькому (том 1, а.с. 33-41).

Як вбачається з довідки від 24 квітня 2018 року № 253/01-14 Хмельницького Бюро технічної інвентаризації при обстежені нежитлової одноповерхової цегляної будівлі, яка належить Відповідачу 2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 5 листопада 2014 року інд. № 29020767, за адресою м. Хмельницький, вул. Польова, 1, повідомлено, що будівля складається з складських та допоміжних приміщень загальною площею 3311,2 кв.м. Приміщень корівника не виявлено.

14 січня 2015 року представником Позивача до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області подано заяви на оформлення права власності на картоплесховище площею 840,6 кв.м., корівник чотирьохрядний площею 1568,6 кв.м., корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м., санпропускник площею 391,7 кв.м.. Так, як вбачається з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року, 22 січня 2015 року отримано відмову у реєстрації права власності на це майно за Позивачем, оскільки воно зареєстроване за іншим суб`єктом за іншим правовстановлюючим документом (том 1, а.с. 33).

25 грудня 2015 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (цивільна справа №686/6289/15-ц) позов задоволено, ухвалено витребувати у Відповідача 2 на користь Позивача приміщення санпропускника загальною площею 391,7 кв.м., складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. та складське приміщення загальною площею 840,6 кв.м., розташовані по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому, а також визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право власності, видані Відповідачу 2: свідоцтво про право власності №29838781 від 21 листопада 2014 року на складське приміщення загальною площею 840,6 кв.м., свідоцтво про право власності №290207767 від 5 листопада 2014 року на складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. та свідоцтво про право власності №1400 від 24 грудня 2011 року на санпропускник загальною площею 391,7 кв.м., розташовані по вул. Польовій, 1 у м. Хмельницькому; визнано недійсним та скасовано рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 грудня 2011 року №1400 про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна: корівник чотирьохрядний загальною площею 1568,6 кв.м., корівник чотирьохрядний загальною площею 1742,6 кв.м., санпропускник площею 391,7 кв.м. та картоплесховище загальною площею 840,6 кв.м.; визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право власності, видані Відповідачу-2: свідоцтво про право власності від 24 грудня 2011 року на картоплесховище загальною площею 840,6 кв.м., свідоцтво про право власності на корівник чотирьохрядний загальною площею 1568,6 кв.м., свідоцтво про право власності на корівник чотирьохрядний загальною площею 1742,6 кв.м., свідоцтво про право власності на санпропускник загальною площею 391,7 кв.м., розташовані по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому; визнано недійсними та скасовано акт прийому-передачі від 7 грудня 2011 року щодо передачі у власність та протокол загальних зборів засновників Відповідача 2 про передачу Третьою особою 1 до статутного капіталу Відповідача 2 будівель картоплесховища загальною площею 840,6 кв.м., корівника загальною площею 1568,6 кв.м., корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м., санпропускника загальною площею 391,7 кв.м., розташованих по вул. Польова, 1 у м.Хмельницькому; скасовано пункт 3 статуту Відповідача 2 щодо внесення Третьою особою 1 до статутного капталу Відповідача 2 будівель картоплесховища загальною площею 840 кв.м., корівника чотирьохрядного загальною площею 1568,6 кв.м., корівника чотирьохрядного загальною площею 1742,6 кв.м., санпропускника загальною площею 391,7 кв.м., розташованих по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому.

29 червня 2016 року, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області скасовано зазначене рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року (справа №686/6289/15-ц) та провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки справа підсудна господарському суду.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року в справі №924/744/16, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, частково задоволено позов Позивача до Відповідача 2 (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Третя особа 1) про визнання за Позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у м.Хмельницький, по вул. Польова, 1: складське приміщення, загальною площею 840,6 кв.м. (колишнє приміщення картоплесховища літера "І" загальною площею 840,6 кв.м.), складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. (колишні приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.), санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м.; витребування від Відповідача 2 на користь Підприємства об`єктів нерухомого майна, що розташовані у м. Хмельницький, по вул. Польовій, 1; складське приміщення, загальною площею 840,6 кв.м. (колишнє приміщення картоплесховища літера "І" загальною площею 840,6 кв.м.), складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. (колишні приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.), санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м (том 1, а.с. 35-41).

Вказаним рішенням визнано право власності Позивача на нерухоме майно, що розташоване у м. Хмельницький, по вул. Польова, 1, а саме санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м., витребувано у Відповідача 2 на користь Позивача зазначене нерухоме майно: санпропускник, загальною площею 391,7 кв.м., розташований по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому.

У визнанні права власності приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня", зокрема, на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. (колишні приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.) та витребування його судом відмовлено (том, 1 а.с.35-41)

У рішенні Господарського суду Хмельницької області у справі №924/744/16 зазначено, що: Позивачем не доведено належними доказами наявності у нього права власності саме на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., в матеріалах справи наявні Декларації про готовність об`єкта до експлуатації вищезазначених складських приміщень, які є дійсним та ніким не скасовані.

Позивач вважаючи себе законним власником спірного майна (приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.), яке вибуло з його володіння, що на його думку є порушенням права власності, яке підлягає захисту, шляхом звернення в суд з позовом до Відповідача 1 та Відповідача 2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на складське приміщення, про визнання за Позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна, про витребування майна.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до статтей 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як наслідок цього, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 328 вказаного Кодексу: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтями 319, 321, 658 Цивільного кодексу України: власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

В силу дії статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до статті 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи з аналізу статей 387, 388 Цивільного кодексу України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Поза тим колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 387 Цивільного кодексу України (яка, серед іншого, визначена підставою позову) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту наведених нормативних приписів вбачається, що власник майна фактично позбавлений можливості володіти і користуватися цим майном внаслідок його незаконного вибуття із володіння, має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Зазначений засіб захисту права власності - витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

В силу дії наведеної норми, власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

При цьому, колегія суддів констатує, що з правового аналізу статті 387 Цивільного кодексу України вбачається, що у цій нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов захищає право власності в цілому, оскільки пред`являється у тих випадках, коли порушені права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Важливою умовою звернення із віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин.

Під незаконним володінням розуміється фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (володіння вкраденою річчю) або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору найму), або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсного правочину).

Колегією суддів враховується, що скасовуючи судові акти та передаючі справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд в своїй постанові від 28 травня 2019 року зазначив, що:

«Реєстраційний номер нерухомого майна є незмінним протягом усього часу його існування, в той час як новоствореному об`єкту нерухомого майна присвоюється свій власний індивідуальний номер.

Наведеного суди попередніх інстанцій не врахували та не з`ясували, чи є складське приміщення, право власності на яке зареєстровано за Відповідачем-2, новоствореним об`єктом нерухомого майна, а саме майна, про визнання права власності на яке та про витребування якого заявлено позов у цій справі, тобто чи є таке майно саме іншим об`єктом нерухомості.

Також, суди, дійшовши висновку про те, що майно, про визнання права власності на яке та про витребування якого подано позов у цій справі, перестало існувати, не перевірили наявність відомостей щодо цього майна, а також складських приміщень, право власності на які зареєстровано за Відповідачем-2, в Єдиному реєстрі прав.

Разом з тим, оскаржувані судові рішення не містять обґрунтування та мотивів відхилення доводів Позивача щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., а також визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності.»

З письмових пояснень та позиції Відповідач 2 вбачається, що Відповідач 2 не оспорює права власності Позивача на корівник чотирьохрядний площею 1568,6 кв.м. та корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м., враховуючи те, що вказані об`єкти на час розгляду справи в суді відсутні.

Згідно звіту про технічне обстеження стану конструктивних елементів будівель двох складських приміщень по вул. Польовій.1 в м. Хмельницькому, проведеного будівельним експертом Голдобреєм М.П. у 2016 році, будівлі складських приміщень по вул. Польовій,1 (840,6 кв. м та 3311,2 кв.м.) знаходяться в стані придатному для нормальної експлуатації. Використовувати складські приміщення під картоплесховище та корівники без проведення їх реконструкції неможливо. Вартість виконаних будівельних робіт та понесених витрат при виконанні ремонтних робіт та переплануванні картоплесховища та двох корівників під складські приміщення підтверджуються довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року та березень 2015 року на суму 18180544 грн та 969392 грн відповідно. Станом на 1 квітня 2015 року загальна вартість виконаних будівельних робіт та понесених витрат складає 2779936 грн. Станом на 1 квітня 2016 року загальна вартість виконаних будівельних робіт та понесених витрат з урахуванням індексації вартості будівельних робіт складає 3 002 331 грн 74 коп..

Згідно звіту про оцінку майна №1/3108 визначення вартості майна, що належить Відповідачу 2 та знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Польова, 1", проведеного у 2016 році Приватним підприємством "Брокер-Центр "Поділля" ринкова вартість складського приміщення загальною площею 3311,2 кв.м. становить 10 033050 грн (з врахуванням ПДВ).

9 лютого 2017 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду (справа №822/2449/16) відмовлено у задоволенні адміністративного позову Позивача до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відповідач 2), про визнання нечинною та скасування реєстрації Декларації № ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації, яка проведена 28 лютого 2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області (том 1, а. с. 42-43).

10 жовтня 2017 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду (справа №822/1469/17) задоволено позов Позивача, визнано протиправним і скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції №16961160 від 5 листопада 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Позивачем; визнано протиправним та скасовано свідоцтво № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Відповідачем, видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції 5 листопада 2014 року (том 1, а. с. 44-47).

14 грудня 2017 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, а провадження у справі №822/1469/17 закрито, оскільки цей спір відноситься до юрисдикції господарських судів (том 1, а. с. 48-49).

14 листопада 2017 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду (справа №822/1468/17) задоволено позов Позивача до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, ГТУЮ у Хмельницькій області (за участю третьої особи Відповідача 2) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва. Даним судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції №17391280 від 21 листопада 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності на складське приміщення, загальною площею 840,6 кв.м., що розташоване у м.Хмельницькому, по вул. Польова, 1, за Відповідачем 2. Визнано протиправним та скасовано свідоцтво №29838781 про право власності на складське приміщення, загальною площею 840,6 кв.м., що розташоване у м.Хмельницькому, по вул. Польова, 1, за Відповідачем 2, видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 21 листопада 2014 року.

30 січня 2018 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду (справа №822/1468/17) задоволено апеляційну скаргу Відповідача 2, скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Позивача до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відповідача 2) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва відмовлено повністю (том 2 а. с. 36-39).

Згідно експертного дослідження судового експерта Марченкова Г.Г. від 16 квітня 2018 року роботи проведені по заміні віконних та дверних блоків, демонтажу та облаштуванню перегородок в приміщеннях корівників, що розташовані по вул. Польовій,1 у м. Хмельницькому, згідно наданої документації, відносяться до категорії "капітальний ремонт будівлі".

Відповідно до довідки Хмельницького БТІ від 24 квітня 2018 року № 253/01-14 Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, при обстежені нежитлової одноповерхової цегляної будівлі, яка належить Відповідачу 2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 5 листопада 2014 року інд. №29020767, за адресою м. Хмельницький, вул. Польова, 1, будівля складається з складських та допоміжних приміщень загальною площею 3311,2 кв.м. Приміщень корівника не виявлено.

Статтею 332 Цивільного кодексу України регулюється питання набуття права власності на перероблену річ. Об`єкт, на який набувається право власності в результаті переробки, визнається новою річчю. Виникнення права власності на нову річ (новостворене нерухоме майно) урегульовано частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди) виникає у момент завершення будівництва даного об`єкта. У разі якщо законом або договором передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його до експлуатації або державної реєстрації, то право власності на дане майно виникає з моменту прийняття до експлуатації або державної реєстрації".

Право власності на нову річ, виготовлену відповідно до статті 332 Цивільного кодексу України внаслідок переробки іншої речі, може виникати лише у тому разі, якщо в результаті здійсненої переробки з`являється інший об`єкт, відмінний за своїми характеристиками, тобто об`єкт, який може бути кваліфікований як нова річ.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зареєстровано декларацію № ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно даної декларації здійснено реконструкцію спірного майна, зокрема: корівник чотирьохрядний, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівник чотирьохрядний, загальною площею 1742,6 кв.м. переобладнано під складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.

Зазначене, як встановлено судом у межах розгляду справи №924/744/16, підтверджується наявними в матеріалах справи деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, договом підряду №01/10-3 від 1 жовтня 2014 року на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому.

При цьому Господарським судом Хмельницької області в межах розгляду справи №924/744/16 відмовлено у визнанні права власності Позивача на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. (колишні приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м.) та у витребуванні його (том 1, а.с. 35-41), зазначивши при цьому: «Позивачем не доведено належними доказами наявності у нього права власності саме на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м. При цьому звертається увага, що в матеріалах справи наявні Декларації про готовність об`єкта до експлуатації вищезазначених складських приміщень, які є дійсним та ніким не скасовані. А товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет" не оспорює права власності позивача на корівник чотирьохрядний площею 1568,6 кв.м. та корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м., враховуючи те, що вказані об`єкти на час розгляду справи в суді відсутні.»

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Водночас, апріорі не встановлюють будь-якої преюдиції обставини, що встановлені в рішенні, котре в подальшому скасовано судом апеляційної інстанції, оскільки після його скасування дане судове рішення перестає існувати.

Відтак судове рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/744/16 не може бути поставлене під сумнів, а прийняте рішення не може йому суперечити, обставини, встановлені у рішення №924/744/16, не потребують доказування.

Відповідач 2 набув право власності на реконструйоване складське приміщення загальною площею 3311,2 кв. м., по вул. Польова, 1 у м. Хмельницькому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 5 листопада 2014 року. Вищевказане складське приміщення прийнято до експлуатації та проведено його державну реєстрацію в порядку передбаченому чинним законодавством.

На момент звернення з позовом у даній справі Позивач не є власником складського приміщення, загальною площею 3311,2 м2 (доказів даного матеріали справи не містять та Позивачем суду не подано).

При цьому, колегією суду критично оцінюються надане Позивачем до матеріалів справи експертне дослідження (від 16 квітня 2018 року № 39/18, проведене судовим експертом Марченковим Г.Г., щодо відсутності факту проведення реконструкції приміщення корівників), оскільки останнє ґрунтується лише на наданій Позивачем технічній документації та не враховує дослідження усього комплексу робіт, виконаних Відповідачем та документів, котрі підтверджують обставини щодо здійснення реконструкції.

Окрім цього, відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 24 квітня 2018 року №253/01-14 Хмельницького БТІ Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, при обстежені нежитлової одноповерхової цегляної будівлі, яка належить Відповідачу 2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 5 листопада 2014 року інд. №29020767, за адресою м. Хмельницький, вул. Польова, 1, будівля складається з складських та допоміжних приміщень загальною площею 3311,2 кв.м. Приміщень корівника не виявлено.

Колегія суду дослідивши докази, долучені до матеріалів справи зазначає, що внаслідок реконструкції корівників змінилося цільове призначення новоствореного спірного об`єкту, технічне та інженерне оснащення складського приміщення є новим, пристосованим до інших умов здійснення підприємницької діяльності. Приміщення повністю переобладнане під склад, адміністративні та житлові приміщення персоналу та не має таких основних ознак «корівників» як системи утримання та обслуговування худоби, водозабезпечення, відведення та очистки відходів. Сама по собі відсутність зміни параметрів спірного приміщення, що не оспорюється сторонами, не може свідчити про відсутність його реконструкції та зміни цільового призначення.

Водночас колегія суддів, враховуючи обставини стосовно реєстрації речового права в Єдиному реєстрі прав, які відповідно до постанови Верховного Суду від 28 травня 2019 року по даній справі необхідно дослідити та надати оцінку констатує наступне.

Частиною першою, другою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше присвоюється реєстраційний номер, який є індивідуальним, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

За частиною першою статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі: знищення об`єкта нерухомого майна; поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва.

З вищевказаного вбачається, що реєстраційний номер нерухомого майна є незмінним протягом усього часу його існування, в той час як новоствореному об`єкту нерухомого майна присвоюється свій власний індивідуальний номер.

При цьому, колегія суду наголошує на тому, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24 липня 2019 року, після проведеної реконструкції корівників у складське приміщення реєстраційний номер об`єкту загальною площею 3311, 2 кв.м. було також змінено 4 листопада 2014 року (№01; том 4, а.с. 82-102).

Крім того, відповідно до листа Відповідача 1 від 30 серпня 2019 року за №398 було повідомлено Відповідача 2, що при проведенні державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкту нерухомого майна складське приміщення (колишній корівник чотирьохрядний площею 1568,6 кв.м. та корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м) загальною площею 3311,2кв.м., присвоєний реєстраційний номер об`єкту №01. Номери об`єктів 21522237 та 21521264, реконструйованих у складське приміщення зберігаються в Реєстрі прав власності на нерухоме майно архівній складовій Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (том 4, а.с. 134).

Окрім того, з метою визначення обставин, котрі необхідно встановити під час нового розгляду справи, а саме питання щодо наявності новозбудованого майна в зв`язку із проведення реконструкції спірного майна ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2020 року призначено по справі №924/60/18 судову будівельно-технічну експертизу (том 5, а.с. 147-149).

Доцільність призначення відповідної експертизи аргументується обставиною проведення Відповідачем 2 (про що він зазначає) реконструкції спірного майна внаслідок чого утворилося нове майно-складські приміщення (на підтвердження чого долучає відповідні докази), дослідження якої є можливим лише шляхом застосування спеціальних знань в сфері будівництва. Вказане, впливає на визначення створення новоствореного об`єкта нерухомого майна, внаслідок чого перестав існувати старий об`єкт (корівники) право власності на яке оспорює Позивач.

Колегія суддів приймає до уваги, що позовні вимоги Позивача обґрунтовані відсутністю первинних дозвільних документів у Відповідача 2 на проведення такої реконструкції (в результаті котрої виникло нове майно) і проектно-кошторисна документації, що безпосередньо заперечується зі сторони Відповідача 2. Відтак, питання належності проведення будівельних робіт щодо реконструкції спірного об`єкта в результаті якої утворилося новостворене майно входить до предмету доказування в даній справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вирішення питання здійснення Відповідачем 2 підрядних робіт з реконструкції спірного майна в результаті якої проведено державну реєстрації уже інших об`єктів нерухомого майна (а не тих що існували до реконструкції), має першочергове та вирішальне значення для правильного і об`єктивного вирішення даної справи.

Апеляційний господарський суд констатує, що вирішення експерта були поставлені наступні питання:

· до якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на об`єкті - двох корівників загальною площею 1568, 6 кв.м. та 1742,6 кв.м. (м. Хмельницький вул. Польова, 1)?;

· які конкретно виконані будівельні роботи Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін Карпет", які б могли свідчити саме про реконструкцію (зміна геометричних розмірів об`єкта нерухомості або його функціонального призначення) приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м., в результаті яких зареєстровано таке майно як складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.?

Згідно висновку експерта № 568/20-26 від 24 червня 2021 року (том 7, а.с. 120-135) по першому питанню було зроблено висновок, що фактично виконані будівельні роботи на об`єкті двох корівників загальною площею 1568,6 кв.м. та 1742,6 кв.м. (м. Хмельницькій вул. Польова, 1) належить до виду робіт реконструкція.

При цьому, що стосується другого питання, то судовим експертом у судовому висновку було зазначено, що роботи які зазначені в первинній звітній документації, а саме «Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року» на об`єкті будівництва «Реконструкція складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому», що були виконані згідно договору підряду №01/10-З на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1, в м. Хмельницькому, від 1 жовтня 2014 року призвели до зміни функціонального призначення приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м. та їх об`єднання в результаті яких утворилось нове майно, складське приміщення загальною площею 3311,2 кв.м.

Крім того, судовим експертом в дослідницькій частині висновку експерта (а.с. 30) було зазначено, що під час дослідження наданих документів та проведення візуального інструментального огляду, експерт встановив, що роботи, які зазначені в первинній звітній документації, а саме «Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року» на об`єкті будівництва ««Реконструкція складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому», що були виконані згідно договору підряду №01/10-З на виконання робіт з реконструкції складських приміщень по вул. Польова, 1, ам. Хмельницькому, від 1 жовтня 2014 року, призвели до зміни функціонального призначення, приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1568,6 кв.м. і приміщення корівника чотирьохрядного, загальною площею 1742,6 кв.м. Встановити виконання інших будівельних робіт не вбачається за можливе.

Відповідно до первинної звітної документації «Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року» на об`єкті будівництва «Реконструкція складських приміщень по вул. Польова, 1 в м. Хмельницькому» були виконані наступні роботи:

· покрівля (розбирання покриття з хвилястих азбестоцементних листів, розбирання лат з дощок, розбирання крокв зі стояками та підкосами з дощок, улаштування лат із дощок і брусків, улаштування крокв з дощок, улаштування пароізоляції, монтаж профільваного настилу, утеплення покриттів плитами мінераловатними, навішування водостічних труб);

· підновіс (монтаж металоконструкцій підновісу, улаштування лат із дощок і брусків, улаштування пароізоляції, монтаж покриття профільованого);

· ремонт складського приміщення (поліпшене штукатурення стін фасадів, фарбування фасадів, поліпшене штукатурення стін всередині, фарбування стін всередині, фарбування стель та балок, улаштування стяжки підлоги, мурування, установлення дверних блоків);

· благоустрій території (улаштування відмостки біля складу, улаштування відмостки території, улаштування покриттів ФЕМ, улаштування ливневої каналізації улаштування огорожі);

· приміщення прохідної (виготовлення та монтаж);

· офісні приміщення (улаштування стяжки підлоги, улаштування перегородок цегляних, установлення дверних блоків, улаштування підвісних стель з ГКЛ, оздоблення стін та стель, установлення умивальників, установлення унітазів, установлення душових кабінок.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним доводи представника Позивача наведені в клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи щодо того, що судовий експерт у своєму звіті зазначає, що згідно технічного паспорту від 17 жовтня 2014 року спірне майно є складським приміщенням (29 аркуш Звіту), станом на 5 листопада 2014 року спірне приміщення є корівниками (28 аркуш звіту), а станом після 5 листопад 2014 року знову складськими приміщеннями (29 аркуш Звіту), оскільки з аналізу 28 та 29 сторінок Звіту взагалі не вбачається таких висновків судового експерта, а навпаки експертом дається визначення капітальному ремонту та реконструкції, а також описуються докази, а саме технічні паспорта складського приміщення від 17 жовтня 2014 року та приміщення корівника чотирьохрядного від 21 листопада 2011 року.

Що ж стосується другого питання, котре було поставлено на вирішення для судового дослідження, то представник Позивача в клопотанні про призначення повторної судової експертизи зазначив, що експерт посилаючись лише на «Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року», не давши відповідь на поставлене запитання щодо переліку робіт на об`єктів, в результаті яких зареєстровано майно складські приміщення. Однак, колегія суддів не погоджується з такими твердження, оскільки судовим експертом досліджувалися роботи, які саме й були зазначені в «Акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року» із договором підряду №01/10-З і саме на основі їх експерт зробив висновок, що такі проведені роботи призвели до зміни функціонального призначення такого майна (як шляхом дослідження наданих документів так і шляхом проведення візуального інструментального огляду об`єкта).

В той же час, Відповідач 2 виконуючи вимоги ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 квітня 2020 року (про надання таких же самих документів на виконання клопотання експерта від 2 квітня 2020 року за № 568/20-26) вказано, що ним подано усі наявні у нього документи на реконструкцію нерухомого майна, то констатовано в даній заяві, щодо інших документів, які вимагає експерт, про те, що проект виконання (в повному об`ємі) підготовчих робіт розроблений ПП Іоновим Андрієм Федоровичем, робочий проект (в повному об`ємі) "Реконструкція двох приміщень 4-х рядних під складське приміщення по вул. Т.Польова, 1", розроблений ПП Іоновим Андрієм Федоровичем та договір підряду на виконання робіт з реконструкції між ТОВ "Рубін Карпет" та ПП "Будуніверсалсервіс", були передані представником ТОВ "Рубін Карпет" в інспекцію ДАБІ у Хмельницькій області під час отримання декларацій про початок виконання будівельних робіт. відповідно у ТОВ "Рубін Карпет" таких документів немає.

Крім того, суд апеляційної інстанції констатує і факт того, що у дослідницькій частині висновку міститься чіткий перелік робіт, які були виконані на об`єкті, що призвели до утворення складських приміщень.

Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу Відповідачів на те, що статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами на рівні.

Колегія суддів оцінивши кожний доказ окрема а також в їх сукупності, подані зі сторони Позивача та Відповідача, з метою дотримання основних принципів судочинства та балансу інтересів сторін, вважає доведеною обставину щодо того, що складське приміщення, право власності на яке зареєстровано за Відповідачем 2 (докази чого містяться в матеріалах справи), є новоствореним об`єктом нерухомого майна, яке утворилося в результаті проведеної Відповідачем 2 реконструкції, що підтверджено договірною, кошторисною та первинною звітною документацією (том 7, а.с. 44-118).

В силу дії статті 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Так, зазначені у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття його з володіння, наявність спірного майна у незаконному володінні відповідача на час звернення з позовом до суду.

Під час подання позову про витребування майна з чужового незаконного володіння не повинні встановлюватися обставини щодо підтвердження та встановлення права власності на витребовувану Позивачем річ, майно, тобто повинен бути відсутній спір про права на майно, яке просить витребувати Позивач. Однією з особливостей віндикаційного позову є відсутність спорів з приводу належності майна на праві власності чи іншому титулі.

В той же час, Позивач подаючи позов ставить питання як про визнання права власності на майно, так і про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування статті 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах.

Як встановлено апеляційним господарським судом та не заперечується сторонами спірне майно (корівник чотирьохрядний, з площею 1568,6 кв.м. і корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м.), що знаходились по вул. Польва, 1 у м. Хмельницький перестали існувати, натомість за вказаною адресою зареєстровано складське приміщення загальною площею 3311,2 кв. м.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту приналежності Позивачу на праві власності вищевказаного приміщення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 178916 від 5 листопада 2014 року складське приміщення, площею 3311,2 кв. м., що у м. Хмельницькому, по вул. Польова, 1 перебуває в приватній власності саме Відповідача 2.

Враховуючи вищевикладене, недоведеності існування спірного майна (корівника чотирьохрядного, площею 1568,6 кв.м. і корівника чотирьохрядного площею 1742,6 кв.м.) в натурі на момент подання позову у колегії суду відсутні підстави для визнання за Позивачем права власності на нерухома майно - корівник чотирьохрядний, площею 1568,6 кв.м. та корівник чотирьохрядного площею 1742,6 кв.м..

Що ж стосується позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, то судова колегія констатує, що Позивач діючи в призмі вищеописаних норм, котрі регулюють питання витребування майна з чужого незаконного володіння, повинен враховувати, що під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України.

При цьому слід мати на увазі, що у разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до частини 2 статті 388 Цивільного кодексу України.

Об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, мають бути застосовані зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Подаючи позов до суду, задоволення позову повинно сприяти реальному відновленню порушених, на думку Позивача, прав, а не абстрактному очікуванню та результату.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, від 21 січня 2020 року в справі №910/7815/18 та від 11 лютого 2020 року в справі №922/1159/19.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

На переконання колегії апеляційного господарського суду Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що спірне майно - корівник чотирьохрядний, площею 1568,6 кв.м. і корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м., які є об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, існують в натурі на момент подання позову, а відтак не доведено обставин, зважаючи на предмет та підставу позову, як задоволення позовних вимог зможе призвести до реального відновлення прав Позивача, з огляду на не існування в юридичній площинні об`єкта позову (корівник чотирьохрядний, площею 1568,6 кв.м. і корівник чотирьохрядний площею 1742,6 кв.м.) в первісному стані із своїми функціональними властивостями, що б дали змогу використовувати дане майно за його прямим призначенням.

Таким чином, судова колегія розглядаючи позовні вимоги Позивача в правому полі дії статті 388 Цивільного кодексу України в площинні існування встановлених обставин (щодо права власності Відповідача 2 на складські приміщення; проведення реконструкції майна в результаті якої утворилося нове майно із новими функціональними властивостями), констатує, що Позивач в даній справі не може вважатися особою, яка є власником спірних об`єктів та вправі вимагати повернення майна за віндикаційним позовом.

Разом з тим колегія суддів дослідивши матеріали справи зазначає, що жодних інших доказів на підтвердження права власності Позивача на спірне майно, окрім рішення суду про скасування прилюдних торгів, Позивач не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відмову в позові в частині витребування від Відповідача 2 на користь Позивача вищевказаних корівників.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак суд залишає без змін оспорюване рішення в цій частині.

Що ж стосується зауважень Верховного Суду в постанові від 28 травня 2019 року з-приводу того, що оскаржувані судові рішення не містять обґрунтування та мотивів відхилення доводів Позивача щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., а також визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, то колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" повноваження державного реєстратора полягають у засвідченні певних фактів, передбачених чинним законодавством, при надходженні до нього відповідного пакету документів, передбаченого зазначеним законом.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права та інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі №367/2022/15-ц, від 4 вересня 2018 року в справі №915/127/18 та від 22 серпня 2018 року в справі №925/1265/16.

Водночас, у постанові від 4 вересня 2018 року №915/127/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.

Суд констатує, що державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії щодо проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема складського приміщення площею 3311,2 кв.м. було досліджено надані Відповідачем 2 документи в межах повноважень визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Будь-яких заборон на вчинення реєстратором дій не було. Позивачем не надано інших доказів, зокрема актів правоохоронних органів, щодо достовірності декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Разом з тим, Декларація №ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації у встановленому законодавством порядку не визнана нечинною, а постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №822/2449/16 у задоволенні позовних вимог Позивача було відмовлено.

Разом з тим, Позивачем не долучено, а матеріали справи не містять доказів, котрі б свідчили про недійсність чи вчинення порушень при видачі оскаржуваного Свідоцтва про право власності на спірне майно, окрім того, Позивач залишив поза увагою, що саме рішення про визнання права власності, та дії щодо видання Свідоцтва ніким не скасовані (та є чинне). В той же час, колегія суду звертає увагу на те, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Свідоцтво про право власності на складське приміщення є документом, що видається на підставі рішення державного реєстратора, тому вимога про визнання протиправним та скасування Свідоцтва №29020767 на право приватної власності є похідною й залежить від доведеності законності рішення органу на підставі якого видано цей документ (та обставин його прийняття).

Разом з тим, як уже було зазначено вище в даному судовому рішенні, право, посвідчене Свідоцтва №29020767, є похідним від відповідного рішення органу державного реєстрації або місцевого самоврядування і не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного свідоцтва недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано такий документ, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Крім того, судом враховується, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно за №16961160 від 5 листопада 2014 року та Свідоцтвом за № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м., що розташоване у м. Хмельницький, вул. Польова, 1 за Відповідачем 2 не порушуються права Позивача, який, як вбачається із матеріалів справи, не є власником спірного об`єкту нерухомості, а за таких обставин у суду відсутні обставини щодо втручання у мирне володіння майном та порушувати приватну власність товариства (зважаючи на відсутніть в матеріалах справи зворотнього).

Колегія суддів також зазначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дане твердження повністю кореспондується з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Зважаючи на наведене, враховуючи зміст наявних матеріалів справи, суд вважає, що навіть у випадку задоволення позову поновлення порушених майнових прав позивача шляхом приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, які оскаржені до суду, тобто повернення або відновлення спірних приміщень у натурі буде неможливим. Позивачем у позові також не обґрунтовано, яким чином у разі задоволення позову може відбутися ефективне поновлення позивача в правах (і в яких саме правах).

За таких обставин колегія суду відмовляє у позові в частині визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за № 16961160 від 5 листопада 2014 року; визнання протиправним та скасування Свідоцтва за № 29020767 про право власності на складське приміщення, загальною площею 3311,2 кв.м.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак суд залишає без змін оспорюване рішення і в цій частині.

Крім того, що ж стосується, зазначеного у постанові Верховного Суду по даній справі щодо того, що обґрунтовуючи зазначені вимоги, Позивач посилався, зокрема на те, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації є одним з документів, які подаються для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, однак Декларація № ХМ 7 відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2017 року у справі № 822/2449/16 не є такою, яка відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, і тому нібито Державним реєстратором під час реєстрації права власності на зазначене складське приміщення та видачі свідоцтва про право власності на це майно порушено вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", то колегія суду вказує таке.

9 лютого 2017 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду (справа №822/2449/16) відмовлено у задоволенні адміністративного позову Позивача до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відповідач 2), про визнання нечинною та скасування реєстрації Декларації № ХМ 7 про готовність об`єкта до експлуатації, яка проведена 28 лютого 2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області (том 1, а. с. 42-43).

В даному судовому рішенні не встановлено будь-яких обставин щодо фальшування чи нечинності Декларація № ХМ 7 які б були преюдиційними для даної справи (як то вважає Позивач), адже в разі встановлення будь-яких порушень поданий позов Позивача про визнання нечинною та скасування Декларація № ХМ 7 був би задоволений. Окрім того, зважаючи на предмет та підставу позовних вимог, а також на встановлену підсудність справ, колегія суду позбавлена процесуальної можливості оцінювати дії Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області щодо видання Декларації № ХМ 7.

Поряд з тим колегія суду констатує, що Державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії щодо проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема складського приміщення площею 3311,2 кв.м. було досліджено надані Відповідачем 2 документи в межах повноважень визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Будь-яких заборон на вчинення реєстратором відповідних дій не було. Позивачем не надано інших доказів, зокрема актів правоохоронних органів, щодо достовірності декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Крім того, 22 липня 2020 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення від Третьої особи 3, в яких зазначено, що з набранням чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в державі втілено напрямок щодо спрощення дозвільних процедур у будівництві та запроваджено декларативний принцип під час будівництва та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Вказаний принцип полягає в тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у документах декларативного характеру, несе сам замовник та не передбачається подача будь-яких додаткових документів, окрім самої декларації (том 7, а.с. 37).

Також апеляційний господарський суд констатує, що представник Відповідача 2 у відзиві на позов просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Щодо письмової позиції Відповідача 2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності, то колегія суддів зауважує таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів зауважує, що в розумінні статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушено права. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України.

За змістом вказаних норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Відповідно до положень статей 256, 267 Цивільного кодексу України можливість захисту в судовому порядку цивільного права обмежена позовною давністю, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та саме з урахуванням причин пропущення позовної давності.

При цьому, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, з огляду на те, що в даній постанові апеляційним господарський судом відмовлено у задоволенні позову по суті (без встановлення порушення прав Позивача). Відтак, у суду відсутні підстави для розгляду питання щодо порушення строку позовної давності.

Окрім того, судове рішення містить вирішення розгляду заяви Відповідача 2 про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн. В той же час, колегія суддів зазначає, що Позивач в своїй апеляційній скарзі не оспорює рішення в цій частині з огляду на його очікування щодо задоволення позовних вимог, що само по собі буде підставою для перегляду розподілу таких витрат, що відповідно до норм процесуального права, а саме діючи в правовому полі статті 269 ГПК України (зважаючи на відсутність порушення норм процесуального права) не є підставою для перегляду апеляційний господарським судом законності рішення в цій частині.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

З огляду на вказане апеляційний господарський суд залишає без задоволення апеляційну скаргу Позивача, а оспорюване судове рішення без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Берегиня" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 7 жовтня 2019 року в справі №924/60/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 7 жовтня 2019 року в справі №924/60/18 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 924/60/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.