ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА
"22" вересня 2021 р. Справа № 924/954/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни про забезпечення позову у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни

до приватного підприємства "Капітальне будівництво і ремонт"

про стягнення 647774,91 заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни до приватного підприємства "Капітальне будівництво і ремонт", відповідно до якої просить стягнути з відповідача 647774,91 заборгованості, з яких 572916,60 грн. основного боргу, 70583,32 грн. пені, 2900,68 грн. 3% річних, 1374,31 грн. інфляційних втрат на підставі договору оренди обладнання № 1 від 23.02.2018р.

Фізичною особою-підприємцем Дружиніною Інною Миколаївною подано заяву про забезпечення позову від 17.09.2021р., в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни, шляхом постановлення ухвали про накладення арешту на кошти ПП «Капітальне будівництво і ремонт» у межах суми позовних вимог та сплаченого судового збору в загальному розмірі 658626,57 грн., з яких 572916,60 грн. основного боргу, 70583,32 грн. пені, 2900,68 грн. 3% річних від простроченої суми, 1374,31 грн. інфляційних втрат на підставі договору оренди обладнання №1 від 23.02.2018р., укладеного між заявницею та відповідачем, 9716,63 грн. сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, 1135 грн. судового збору, що містяться на всіх банківських рахунках відповідача, в тому числі, але не виключно, на відомому заявникові поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк».

У заяві від 17.09.2021р. про забезпечення позову зазначається, зокрема, що згідно із п. 5.1., 5.3. укладеного між сторонами у справі договору оренди обладнання № 1 від 23.02.2018р. сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020р. Якщо будь-яка із сторін не повідомить про розірвання цього договору не менш, як за десять календарних днів до дати закінчення терміну (строку) його дії, договір вважається пролонгованим на той самий період і на тих самих умовах. При цьому, як вказує заявник, зазначений вище договір оренди обладнання є чинним та не розірваним, в тому числі не визнаний судом недійним.

Також, як зазначив заявник, чинність дії договору і його пролонгацію не заперечує відповідач - ПП «Капітальне будівництво і ремонт» у своєму листі від 21.12.2020р. за № 21/12, відповідно до якого відповідач повідомив фізичну особу-підприємця Дружиніну Інну Миколаївну про те, згідно п. 5.3. договору оренди обладнання № 1 від 23.02.2018р., якщо сторони не повідомлять про розірвання договору не менш як за десять календарних днів до дати закінчення терміну (строку) його дії, договір вважається пролонгований на той самий період, а оскільки жодна із сторін не заявила про розірвання договору, договір вважається пролонгований. Таким чином, укладений 23.02.2018р. договір оренди з 01.01.2021р. був автоматично пролонгований на той самий період, на який був укладений раніше, тобто ще майже на три роки.

Разом з тим, як зауважив заявник, зі сторони відповідача спочатку неналежним чином виконувались, а згодом взагалі перестали виконуватись його зобов`язання за договором оренди щодо сплати позивачу передбаченої цим договором орендної плати, а тому зі сторони позивача до Господарського суду Хмельницької області була подана позовна заява від 21.04.2021р., в якій вона просила суд стягнути з відповідача на її користь основну суму боргу за вказаним договором оренди, а також пеню, три проценти річних від простроченої суми та інфляційні нарахування у визначених позивачем розмірах. В подальшому, як зазначив заявник, рішенням господарського суду Хмельницької області від 03.08.2021р. у справі № 924/433/21 позов фізичної особи-підприємця Дружиніної І.М. був задоволений частково, оскільки, погодившись із визначеними позивачем розмірами основної суми боргу за договором оренди, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань, суд зменшив визначений позивачем розмір пені. Згідно наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вищезгадане рішення Господарського суду Хмельницької області набрало законної сили 30.08.2021р.

Однак, заявник зауважив, що відповідач і надалі, після пред`явлення позивачем до нього вказаного позову, та після його часткового задоволення рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/433/21, не виконував та не виконує по сьогоднішній день своїх грошових зобов`язань за договором оренди, внаслідок чого у нього виник борг, вимога про стягнення якого не була предметом розгляду у справі № 924/433/21 Господарського суду Хмельницької області. При цьому, як вказує заявник, відповідач невиконання своїх грошових зобов`язань за договором оренди обгрунтовує тим, що ним в односторонньому порядку розірвано договір оренди, про що він проінформував позивача, в тому числі листами №17/06 від 17.06.2021р. та №09/08 від 09.08.2021р.

З такою позицією відповідача (орендаря) щодо одностороннього розірвання його стороною договору оренди заявник не погоджується, відзначивши таке. Пунктом 7.5. договору оренди передбачено, що його сторони досягнули домовленості про те, що одностороння зміна розірвання чи припинення договору не допускається, крім випадків передбачених чинним законодавством України. При цьому, заявник зауважив, що чинне законодавство України не передбачає можливості односторонньої відмови (як для орендодавця, так і для орендаря) від договору оренди, укладеного в сфері господарювання, а саме ч.ч. 1, 2 ст. 291 ГК України, де встановлено перелік обставин, внаслідок виникнення яких договір оренди припиняється. Що стосується розірвання договору оренди, заявник вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України, такий договір може бути розірваний за згодою сторін. Крім цього, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Отже, як вважає заявник, оскільки сторони договору оренди не досягли згоди щодо розірвання даного договору, оскільки відсутні підстави для його припинення чи дострокового розірвання на вимогу однієї із його сторін, та оскільки питання про розірвання цього договору оренди не вирішувалось судом, тому договір оренди є діючим та таким, що підлягає виконанню.

Заявник також зазначив, що порушені відповідачем права позивача будуть ефективно захищені виключно в тому випадку, якщо у даній справі не лише буде ухвалене рішення про задоволення її позову та стягнення з відповідача в її користь суми основного боргу за договором оренди, пені, інфляційних витрат, 3% річних та судових витрат, але від відповідача реально буде отримана вказана заборгованість. Однак, як стверджує заявник, відповідач добровільно не виконує ухвалене на користь позивача рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/433/21, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, що не є підставою для невиконання того рішення.

Крім того, заявник зауважив, що відповідач допускає недобросовісну поведінку щодо припинення дії договору оренди у зв`язку із розірванням його стороною даного договору в односторонньому порядку, всупереч як умовам цього договору, так і нормам чинного законодавства України.

Зокрема, рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2021р. у справі № 911/275/21 вирішено позовні вимоги приватного підприємства «Капітальне будівництво і ремонт» до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення 4518277,13 грн. задовольнити повністю. В той же час, як стверджує заявник, ухвалою Північного апеляційного господарського суду у вищезгаданій справі від 25.08.2021р. Військовій частині НОМЕР_2 відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, її апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк у 10 днів із отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 101661,24 грн.

Заявник вважає, що існує велика ймовірність того, що найближчим часом на рахунок відповідача надійдуть значні кошти в розмірі, який би забезпечив виконання з його сторони своїх зобов`язань за договором оренди перед заявницею (позивачкою). Разом з тим, з огляду на наведену у даній заяві про забезпечення позову поведінку відповідача, існує також і велика ймовірність того, що такі кошти, до розгляду Господарським судом Хмельницької області позову фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни, відповідач витратить на інші цілі, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення даного суду та ефективний захист порушених відповідачем прав заявника, за захистом яких вона звернулася до цього суду.

Щодо вимоги до заяви про забезпечення позову про наведення пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення заявник зауважив, що у користуванні відповідача знаходиться належне заявнику обладнання вартістю 3600000 грн. - котельня твердопаливна модульна КТМ 2400 марки «Котек» потужністю 2400 кВт у комплекті. Таким чином, в разі можливого завдання збитків відповідачу внаслідок задоволення заяви про забезпечення позову заявнику, відшкодування таких збитків вже забезпечене фактом його володіння належним фізичній особі-підприємцю Дружиніній Інні Миколаївній обладнанням вартістю 3600000 грн. та нормами ст.ст. 594, 597 ЦК України. Також заявник посилається на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.02.2019р. по справі № 911/1695/18 та у постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. по справі № 910/7338/19.

Враховуючи наведене, представник фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни вважає за доцільне вжити заходи до забезпечення позову.

До заяви заявником додано копії: листа ПП «Капітальне будівництво і ремонт» № 21/12 від 21.12.2020р.; листа ПП «Капітальне будівництво і ремонт» № 17/06 від від 17.06.2021р.; листа ПП «Капітальне будівництво і ремонт» № 09/08 від 09.08.2021р.; витягу з заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 03.08.2021р. та додаткового рішення від 17.08.2021р. у справі №924/433/21 від 03.09.2021р. ПП «Капітальне будівництво і ремонт»; довідки AT КБ «Приватбанк» №210903SU09351108 від 03.09.2021р. 09:34:11; Бухгалтерської довідки ПП «Капітальне будівництво і ремонт» № 25/08 від 25.08.2021р.; фінансової звітності малого підприємства» ПП «Капітальне будівництво і ремонт» на 01.07.2021р.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у Справі "Пантелеєнко проти України" (заява № 11901/02) засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у Справі "Доран проти Ірландії" (заява № 2214/04), було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2008р. у Справі "Каіч та інші проти Хорватії" (заява №50389/99) для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України. Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, судом приймається до уваги, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 30.07.2020р. у справі № 910/3836/20.

Суд вважає, що заявник не обґрунтував необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не довів наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування забезпечення позову. Відтак, зважаючи на зміст предмету та підстав позову, заявником не доведено доцільності та необхідності забезпечення позову (у вигляді вжиття заходів забезпечення позову шляхом постановлення ухвали про накладення арешту на кошти ПП «Капітальне будівництво і ремонт» у межах суми позовних вимог та сплаченого судового збору, що містяться на всіх банківських рахунках відповідача), про що зазначив заявник.

Також, враховуючи зміст наявних матералів справи, судом відзначається, що потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення належного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на зазначене, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник позовними вимогам; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни від 17.09.2021р. про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Дружиніної Інни Миколаївни від 17.09.2021р. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 22.09.2021р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - в наряд; 2 - позивачу ( АДРЕСА_1 ); 3 - відповідачу (29010, м. Хмельницький, вул. Пілотська, буд. 14, кім. 33).