РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2021Справа № 910/4436/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуб О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Савицького В`ячеслава Валентиновича

до

1) Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Охорона»

про визнання договору продовженим та зобов`язання вчинити дії

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 13.09.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання договору продовженим та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та спосіб їх усунення.

13.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Фізичної особи - підприємця Савицького В`ячеслава Валентиновича надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 24.05.2021.

17.05.2021 від Фізичної особи - підприємця Савицького В`ячеслава Валентиновича надійшло клопотання про витребування доказів.

17.05.2021 від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшов відзив на позовну заяву.

19.05.2021 від Фізичної особи - підприємця Савицького В`ячеслава Валентиновича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 24.05.2021 представник Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надав усні пояснення по справі, інші представники сторін у судове засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 було відкладено розгляд справи на 14.06.2021.

31.05.2021 від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшов відзив по справі.

01.06.2021 від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшли заперечення по справі.

У судовому засіданні 14.06.2021 представник відповідача - 1 надав усні пояснення по справі, від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі та відповідь на відзив

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 12.07.2021.

08.07.2021 від Фізичної особи - підприємця Савицького В`ячеслава Валентиновича надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 12.07.2021 представник відповідача - 1 та позивача надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 було відкладено розгляд справи на 26..07.2021.

У судовому засіданні 26.07.2021 представник відповідача 1 та позивача надали усні пояснення по справі, на рахунок закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті не заперечували.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.09.2021.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

У судовому засіданні 13.09.2021, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

15.12.2017 між Фізичною особою підприємцем Савицьким Вячеславом Валентиновичем (далі - Позивач/Сторона-2) та Комунальним підприємством «Київтранспаркcервіс» (далі - Відповідач 1/ Сторона-1) було укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП - 2017-12/84 (далі - Договір), У відповідності до п. 1.1 Договору Сторона-1 за плату надає Стороні-2 право на організацію та експлуатацію 30 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Святошинський район вул. Г. Наумова, (навпроти буд. 35б), в межах III територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними за паркування їхнього автотранспорту.

Згідно п. 6.1. Договору, Договір вступив в силу з 01 січня 2018 року та діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 6.3. Договору, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік.

Зміни у цей Договір (за винятком випадку, передбаченому в п. 3.6. Договору) можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, які оформлюються додатковою угодою до цього Договору, яка набирає чинності з моменту належного оформлення і підписання Сторонами, якщо інше не встановлено у самій Додатковій угоді (п. 6.4. Договору).

27.11.2020 на адресу позивача надійшов лист №053/05-4289 від 27.11.2020, в якому було зазначено, що КП «Київтранспаркcервіс» повідомляє про намір припинити дію Договору у визначені строки, а саме до 31.12.2020 року та не здійснювати його автоматичну пролонгацію у зв`язку з істотними змінами до типового договору на 2020-2021 роки.

03.12.2020 позивачем на адресу відповідача-1 було направлено лист про продовження строку дії договору.

Позивач зазначає, що станом на 31.12.2020 жодної додаткової угоди про розірвання договору на адресу позивача не надходило, а на території паркувального майданчика знаходиться майно позивача, паркувальний майданчик огороджено за рахунок позивача.

У позовній заяві Позивач стверджує, що 04.01.2021 на адресу КП «Київтранспаркcервіс» було направлено лист щодо продовження договору до 31.12.2021.

Листом № 053/05-800 від 18.02.2021 КП «Київтранспаркcервіс» повідомило позивача, що спірний договір розірвано.

Позивач стверджує, що в повному обсязі виконуються взяті на себе зобов`язання, згідно умов Договору, паркувальний майданчик використовується за цільовим призначенням, оплата здійснюється своєчасно.

Також, позивач зазначив, що оплата за Договором здійснювалася і в 2021 році, проте поверталась на рахунок відповідачем-1.

Позивач вказує, що не зважаючи на зазначені обставини 01.02.2021 року на території паркувального майданчика, що розташований за адресою, м. Київ, Святошинський район вул. Г. Наумова, (навпроти буд. 35б), в межах III територіальної зони паркування м. Києва, з`явились представники КП «Київтранспаркcервіс» та ТОВ «ВІП Охорона» (останні діяли на підставі договору про надання послуг з охорони П.3.21 від 25.01.2021 р., укладеного між КП «Київтранспаркcервіс» та ТОВ «ВІП Охорона»), які в усному порядку повідомили представників позивача про закінчення дії Договору та почали чинити перешкоди у користуванні паркувальним майданчиком, зокрема фізично заблокували доступ представників ФОП Савицького В.В. до своїх робочих місць, чим повністю унеможливили належне виконання зобов`язань за Договором.

Так, викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про: 1) визнання Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12/84 від 15.12.2017 року продовженим до 31.12.2021 року; 2) заборону КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС", ТОВ "ВІП Охорона" чинити перешкоди ФОП Савицький В.В. в користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 30 (тридцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 3 (трьох) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що знаходяться за адресою: м. Київ, Святошинський район вул. Г. Наумова, (навпроти буд. 35б), в межах III територіальної зони паркування м. Києва, у тому числі заборонити чинити перешкоди в допуску ФОП Савицький В.В. та в проїзді (виїзді) транспортних засобів до вказаних місць для паркування ФОП Савицьким В.В.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12-84 від 15.12.2017 за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Положеннями ч. 3. 7 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Як встановлено судом, згідно п. 6.1. Договору, Договір вступив в силу з 01 січня 2018 року та діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 6.2. Договору, за умови належного виконання умов даного договору Сторона-2 має переважне право на укладення нового Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування на той же строк.

Згідно ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.3. Договору, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік.

Зміни у цей Договір (за винятком випадку, передбаченому в п. 3.6. Договору) можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, які оформлюються додатковою угодою до цього Договору, яка набирає чинності з моменту належного оформлення і підписання Сторонами, якщо інше не встановлено у самій Додатковій угоді (п. 6.4. Договору).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що листом від №053/05-4289 від 27.11.2020 КП «Київтранспаркcервіс» повідомило позивача про намір припинити дію у визначені строки, а саме до 31.12.2020 та не здійснювати його автоматичну пролонгацію, у зв`язку з істотними змінами до типового договору на 2020-2021 роки.

Отримання вказаного листа визнається самим позивачем у позовній заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач належним чином повідомлений про припинення 31.12.2020 дії Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12-84 від 15.12.2017 та про намір відповідача-1 не здійснювати його автоматичне продовження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що КП «Київтранспаркcервіс» повторно листом від № 053/05-4724 від 24.12.2020 повідомило позивача про припинення дії Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12-84 від 15.12.2017.

Враховуючи викладене, відсутність укладеної додаткової угоди про продовження дії Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12-84 від 15.12.2017 та наявність письмових попереджень про намір припинити Договір (згідно п. 6.3. Договору), суд дійшов висновку, що останній припинив свою дію 30.12.2020.

При цьому, суд зазначає, що договір є припиненим, у зв`язку із закінченням строку його дії, з огляду на реалізацію в порядку, визначеному спірним Договором, відповідачем-1 його права не продовжувати його дію, а тому укладення угоди про його розірвання в даному випадку в силу закону не потребується.

Щодо твердження позивача про здійснення оплат за Договором у 2021 році, судом встановлено, що відповідачем-1 жодних актів після припинення дій договору не підписувалось, а кошти, що надходили від позивача, повертались останньому, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та не заперечувалось представником позивача під час розгляду справи.

Отже, правові підстави для визнання Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12-84 від 15.12.2017 продовженим в судовому порядку відсутні, як і відсутнє у позивача право користування фіксованими місцями для паркування згідно вказаного Договору, що також виключає підстави для заборони КП «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС», ТОВ «ВІП Охорона» чинити перешкоди ФОП Савицький В.В. в користуванні фіксованими місцями для паркування, які надавались за договором, який припинив свою дію.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, оцінивши надані сторонами документи та докази по справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим відмовляє в задоволенні позову повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.09.2021.

Суддя І.В. Алєєва