ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. Справа№ 910/10599/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021

у справі №910/10599/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго»

до Міністерства юстиції України

про скасування наказу

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2259/5 від 03.07.2018 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що відповідачем не дотримано порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено спосіб усунення недоліків шляхом подання до суду належним чином зробленої (придатної для опрацювання) та завіреної копії договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 повернуто позовну заяву з доданими до неї документами Товариству з обмеженою відповідальністю «Соларенерго».

Повертаючи позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю «Соларенерго», місцевий господарський суд виходив з того, що позивач усуваючи недоліки позовної зави на виконання вимог суду зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 07.07.2021 надав неякісну копію договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015 та не придатною для опрацювання, що у свою чергу позбавляє суд можливості дослідити умови договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015 та встановити обставини, на які позивач посилається у позовній заяві.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не заявлялось клопотання про витребування у інших осіб оригіналу чи належним чином завіреної копії договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларенерго», 29.07.2021 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/10599/21, а справу направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/10599/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Соларенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021, розгляд справи призначено на 02.09.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях скаржника, а ухвала місцевого суду від 22.07.2021 прийнята з дотриманням норм процесуального права. У зв`язку з чим, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

У судове засідання 02.09.2021 з`явилися представник відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представника скаржника у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні надав суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві. Представник відповідача, вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «М- Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Краусса», в якій просило суд визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 03.07.2018 № 2259/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», прийнятий за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «М-Капітал», від імені якого діяло приватне акціонерне товариство «КУА «Альтера Ессет Менеджмент», від 19.06.2018 № 1906/2.

Ухвалою місцевого господарського суду від 07.07.2021 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» була залишена без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, місцевий господарський суд вказав, що відповідно до частини другої статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи зазначене суд вказав, що додана до позовної заяви копія договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015 не придатна для опрацювання, а відповідно, на підставі копії цього документа неможливо встановити обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, з огляду на що залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належним чином зробленої (придатної для опрацювання) та завіреної копії договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015.

На виконання вимог ухвали суду, позивач направив до суду належним чином завірену копію договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015, попередньо направивши її іншим учасникам справи.

Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 03.07.2018 № 2259/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» була повернута позивачу з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зч. 1-2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 73 ГГІК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст. 91 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Приписами ч. 2 ст. 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За змістом статей 181, 182 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. У підготовчому засіданні суд, серед іншого, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з вимогами чинного процесуального законодавства, розглядаючи спір по суті та надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог у випадку їх недоведеності позивачем належними та допустимими доказами.

Отже, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19, від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, від 08.07.2020 у справі № 921/744/19 та від 22.01.2021 у справі № 908/2201/20.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що нормами Господарського процесуального кодексу України, взагалі не передбачено такої підстави для залишення позовної заяви без руху, як подання непридатної для опрацювання копії письмового доказу.

Позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою, у якості додатку долучив до неї зокрема належним чином завірену копію договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015, на якій вказав, що ця копія відповідає оригіналу зазначеного договору іпотеки. У разі, якщо суд першої інстанції не вбачав за можливе встановити із поданої позивачем копії договору іпотеки обставини, на які посилається позивач, у суду згідно з положеннями ч. 6 ст. 91 ГПК України існує можливість витребувати у позивача оригінал вказаного договору іпотеки та встановити обставини, на які посилається позивач, з огляду на що прийняття ухвал суду про залишення позовної заяви без руху та її подальше повернення є безпідставними. Більше того, як вже зазначалося, неподання позивачем доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви, проте ніяк не у відкритті провадження у справі.

На переконання колегії суддів, надані позивачем місцевому господарському суду разом з позовною заявою та заявою про усунення недоліків позовної заяви копії договорів іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015 виконані належним чином та з них можливо встановити обставини, на які посилається позивач, більше того, як вже зазначалося, у суду існує можливість витребувати оригінал такого договору іпотеки.

Частинами 1, 2, 4 ст. 11 ГПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відтак, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01.03.2002).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ визначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що повертаючи позовну заяву у даній справі, місцевий господарський суд формально підійшов до вирішення даного питання.

Крім того, враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ГПК України, місцевий господарський суд мав право у даному випадку залишити позовну заяву без руху лише у разі, якщо б позивач взагалі не надав певний письмовий доказ на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

У даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» додало до своєї позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви належним чином засвідчені копії договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015, з яких чітко вбачаються обставини, на які товариство посилається у своїй позовній заяві.

На переконання колегії суддів, необґрунтованими є висновки суду першої інстанції, що позивач усуваючи недоліки позовної зави на виконання вимог суду зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 07.07.2021 надав неякісну копію договору іпотеки № 4-СЕ від 22.04.2015 та не придатною для опрацювання. Надана позивачем копія договору є достатньо читабельною та достатньо якісною.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду згідно з ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги при перевірці в апеляційному порядку, знайшли своє підтвердження, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 - скасуванню. Матеріали справи слід повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції (вирішення питання щодо відкриття провадження у справі), розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/10599/21 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/10599/21 - скасувати.

3. Матеріали справи №910/10599/21 повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.09.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала