ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/792/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: фізичної особи - підприємця Тіта Івана Семеновича

до відповідача 1: Рівненської обласної державної адміністрації

до відповідача 2: Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації

до відповідача 3: фізичної особи - підприємця Колодич Василя Володимировича

про: визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів та визнання недійсним договору оренди водного об`єкта

Фізична особа - підприємець Тіт Іван Семенович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1: Рівненської обласної державної адміністрації, відповідача 2: Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації, відповідача 3: фізичної особи - підприємця Колодич Василя Володимировича про визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки водного фонду та визнання недійсним договору оренди водного об`єкта №6 від 12 вересня 2018 року.

За змістом статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Приписами частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду. Частина п`ята статті 30 із змінами, внесеними згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020\

Таким чином, оскільки відповідачем 1 є Рівненська обласна державна адміністрація, то відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України даний спір має розглядатися місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду. У даному випадку правило передбачене частиною 2 статті 29 Господарського процесуального кодексу України щодо можливості пред`явлення позову до господарського суду за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача не застосовується.

Аналогічних правових висновків, щодо підсудності справи місцевому господарському суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, у випадку якщо одним із співвідповідачів є обласна державна адміністрація, дотримується Верховний Суд у своїх численних рішеннях (наприклад ухвала від 31 серпня 2021 року у справі №916/2484/19, ухвала від 11 грудня 2019 року у праві № 910/3044/18, постанова від 15 травня 2018 року у справі № 905/1566/17).

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Згідно з положеннями частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до норм частини 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 27, 30, 31, 232, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати позовну заяву фізичної особи - підприємця Тіта Івана Семеновича до відповідача 1: Рівненської обласної державної адміністрації до відповідача 2: Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації до відповідача 3: фізичної особи - підприємця Колодич Василя Володимировича про визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів та визнання недійсним договору оренди водного об`єкта з матеріалами за підсудністю до Господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 44 - В).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку передбаченому статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя Качур А.М.