ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1946/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11)
до Фізичної особи - підприємця Кауфмана Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 19128,55 грн.
за участю представників:

позивача - Панасейко О.Ю., довіреність №40-1016/24 від 06.03.2020,

відповідача - Кауфман О.Г., особисто

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Приватного підприємця Кауфмана Олександра Георгійовича, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 19128,55 грн., з яких: 15450,59 грн. вартість спожитої теплової енергії по договору про постачання теплової енергії №317 від 01.08.2002, що утворилась з березня 2016 року по квітень 2021 року; 1033,06 грн. 3% річних за період з 01.08.2016 по 17.05.2021 та 2644,90 грн. інфляційні втрати за період з 01.08.2016 по 17.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.05.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

22.06.2021 у системі документообігу суду зареєстровано відзив на позовну заяву відповідача (вх. № 14656), в якому відповідачем викладено заяву про застосування строку позовної давності та в якому відповідач зазначає про здійснення ним часткових оплат на суму 4000,00 грн. за 2019 рік, 964,00 грн. за 2020 рік та 745,00 грн. за 2021 рік, про що посилається на примірники квитанцій.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.07.2021 подальший розгляд справи № 922/1946/21 ухвалено здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.08.2021 об 11:00

09.08.2021 у системі документообігу суду зареєстровано пояснення позивача (вх. № 18593) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.09.2021 об 11:00.

Позивач у судове засідання 07.09.2021 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання 07.09.2021 з`явився, заявлений позов не визнає та заперечує проти його задоволення.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 07.09.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Фізична особа - підприємець Кауфман Олександр Георгійович займає нежитлові приміщення в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Металіста 8. Позивач, комунальне підприємство Харківські теплові мережі на підставі розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 та договору про постачання теплової енергії № 317 від 01.0.2002 здійснює постачання теплової енергії до нежитлових приміщень відповідача, що розташоване в житловому будинку за адресою: вул. Металіста, 8 у м. Харкові.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2002 між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідача (споживач) було укладено договір № 3171 про постачання теплової енергії (надалі - договір) ( а.с. 7-10), відповідно до умов пункту 1.1. якого, за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором, а саме розділом 6 договору.

У відповідності до п.6.3. вищевказаного договору споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.5 договору, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожито спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. При не сплаті споживачем, за отриману теплову енергію, в указаний термін відпуск теплової енергії здійснюється в умовах товарного кредиту.

Житловий будинок по вул. вул. Металіста, 8 у м. Харкові не обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами на включення та відключення теплової енергії у приміщення відповідача, так і до житлового будинку в цілому.

Вищезазначені акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП Харківські теплові мережі та балансоутримувачем будинку.

На підставі зазначеного відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що відповідач рахунки повністю не сплатив, у зв`язку із чим, станом на 01.05.2021 заборгованість відповідача склала 15450,59 грн., яка утворилася за період з березня 2016 року по квітень 2021 року.

Заперечуючи проти позову відповідачем у своєму відзиві зазначено про здійснення ним часткових оплат на суму 4000,00 грн. за 2019 рік, 964,00 грн. за 2020 рік та 745,00 грн. за 2021 рік, про що посилається на примірники квитанцій. Також, у відзиві на позову заяву відповідачем викладено заяву про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог, і таким чином просить відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності, оплатою його послуг та неналежною якістю їх надання.

У свою чергу позивач, як у своїх поясненнях (вх. №18593 від 09.08.21, №20763 від 07.09.21) та і в судовому засіданні зазначив, що здійснені відповідачем оплати, на які посилається останній у відзиві, вже було враховано позивачем у позові та з урахуванням цих оплат (а саме: на суму 4000,00 грн. за 2019 рік, 964,00 грн. за 2020 рік та 745,00 грн. за 2021 рік) заборгованість з вартості спожитої за договором теплової енергії становить 15450,59 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Як зазначалося судом вище, 01.08.2002 між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідача (споживач) було укладено договір № 3171 про постачання теплової енергії (надалі - договір) ( а.с. 7-10).

Згідно з п. 1.1. договору, за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором, а саме розділом 6 договору.

Відповідно до п.6.3. вищевказаного договору споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з п. 6.5 договору, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожито спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. При не сплаті споживачем, за отриману теплову енергію, в указаний термін відпуск теплової енергії здійснюється в умовах товарного кредиту.

Відповідно до п. 10.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2002. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однієї із сторін (п. 10.4. Договору).

Матеріали справи не містять доказів направлення сторонами договору заяв про його припинення, у зв`язку з чим Договір є пролонгованим.

Система опалення приміщень по вул. Металіста, 8 у місті Харкові є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

У зв`язку з тим, що житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, не обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів включення/відключення опалення в житловому будинку по вул. Металіста, 8, а також відповідними переліками споживачів, що розташовані в житловому будинку за адресою: вул. Металіста, 8 та під`єднані до єдиної системи опалення житлового будинку (а.с. 65-77).

Згідно наданого позивачем розрахунку нарахувань по ФОП Кауфману О.Г. за спожиту теплову енергію, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р. на загальну суму 15450,59 грн.

На адресу відповідача направлялись рахунки за спожиту теплову енергію за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р., які останнім оплачені не були, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р. в розмірі 15450,59 грн.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України Про теплопостачання у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт наявності заборгованості на суму 15450,59 грн. за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р. підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 15450,59 грн. за період з березня 2016 р. по квітень 2021 р. за Договором про постачання теплової енергії №3171 від 01.08.2002 р. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, у відзиві на позову заяву відповідачем зроблено заяву про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд розглядаючи дану заяву виходить з наступного, а саме, що загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Як встановлено судом, 21.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 15450,59 грн. яка утворилася з березня 2016 р. по квітень 2021 р.

Як передбачили сторони в договорі № 3171 про постачання теплової енергії від 01.08.2002 в п. 6.2 розрахунковим періодом є календарний місяць по результатам якого підписується акт на відпуск-получення теплової енергії. Споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду (п. 6.3. договору). Споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожито спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. При не сплаті споживачем, за отриману теплову енергію, в указаний термін відпуск теплової енергії здійснюється в умовах товарного кредиту (п. 6.5. договору).

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи КП "Харківські теплові мережі" звернулось з позовом про стягнення заборгованості за період з березня 2016 р. по квітень 2018 р. в розмірі 6863,50 грн. поза межами строку позовної давності.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм права, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства.

За змістом статті 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Відповідно до частини 5 статті 267 ЦК України саме на суд покладено обов`язок перевірки поважності причин пропущення позовної давності з урахуванням конкретних обставин справи та наявних доказів у справі.

Позивачем клопотання щодо поновлення строку для стягнення заборгованості не заявлялось.

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язання, яке полягало в оплаті позивачу вартості спожитої теплової енергії поставленої за період з березня 2016 по квітень 2018 , сплинув у 2019 році та у квітні 2021 р.

Приймаючи до уваги викладені обставини, суд визнає такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з вартості спожитої теплової енергії по договору про постачання теплової енергії №317 від 01.08.2002 в сумі 8587,09 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Вимогами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, а також те, що виконання відповідачем зобов`язання, яке полягало в оплаті позивачу вартості спожитої теплової енергії поставленої за період з березня 2016 по квітень 2018 , сплинув у 2019 році, суд встановив, що до задоволення підлягає сума 3 % річних у розмірі 175,60 грн. та 621,17 грн. інфляційних втрат

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кауфмана Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) - 8587,09 грн. заборгованості з вартості спожитої теплової енергії по договору про постачання теплової енергії №317 від 01.08.2002; 175,60 грн. 3 % річних; 621,17 грн. інфляційних втрат та 1113,59 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "15" вересня 2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв