ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Справа № 923/711/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м.Херсон

до: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон, ,

про стягнення 132331,10 грн.

Розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Обставини справи.

25 травня 2021 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" 129946,81 грн. заборгованості, з якої: 118644,30 грн. - основний борг, 4818,22 грн. - інфляційні втрати, 1213,04 грн. - 3% річних та 5469,05 грн. - пеня.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 66-П-ХЕФ-20/142Р про допуск до об`єктів портової інфраструктури від 24.09.2020 про надання послуг, в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.21 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 28 травня 2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 923/711/21, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин та заперечення (в разі надходження відповіді на відзив), а позивачу - відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України у встановлені строки.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана повноважними представниками сторін нарочно, безпосередньо у приміщення Господарського суду Херсонської області, про що свідчать долучені до матеріалів справи клопотання позивача та відповідача про отримання копії ухвали суду від 28.05.2021.

10 червня 2021 року до Господарського суду Херсонської області від ДП "Адміністрація морських портів України" в особі ХФ ДП "Адміністрація морських портів України" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в порядку п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 132331,10 грн. з яких: 118644,30 грн. - основний борг, 5682,41 грн. - інфляційні втрати, 1466,56 грн. - 3% річних та 6537,83 грн. - пеня.

Щодо заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що вона відповідає вимогам чинного законодавства, не порушує чиїх-небудь права та охоронювані законом інтереси, подана у встановлені строки, а тому приймається судом до розгляду і спір вирішується відповідно до викладених в заяві позовних вимог.

05 липня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з підстав викладених у зазначеному відзиві. Зокрема, відповідач посилається на укладений концесійний договір від 26 червня 2021 року, стосовно передачі в концесію майна Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт (за договором - Первісний оператор) і частини майна Державного підприємства Адміністрація морських портів України між Міністерством інфраструктури України (за договором - Концесієдавець), Державним підприємством Адміністрація морських портів України, Товариством з обмеженою відповідальністю (за договором - Переможець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" (стара назва: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектна компанія "Рисоіл-Херсон" (за договором - Концесіонер).

За твердженням відповідача ДП "Адміністрація морських портів України" не може здійснювати дії по збільшенню та стягненню заборгованості з ДП "Херсонський морський торговельний порт" після укладання концесійного договору без погодження Міністерства інфраструктури України.

Крім того, щодо належності доказів відповідач зазначає, що надані до позовної заяви додатки засвідчено начальником відділу діловодства, однак доказів на підтвердження повноважень вказаних осіб не надано. За твердженням відповідача додані до позовної заяви документи не являються письмовими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

05 липня 2021 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивачем спростовуються аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Позивачем спростовано твердження відповідача щодо не належності доданих до матеріалів позовної заяви доказів.

Так, ДП "Адміністрація морських портів України" в особі ХФ ДП "Адміністрація морських портів України" надано копії наступних документів: Наказ ДП "Адміністрація морських портів України" №21/10 від 04.02.2021 про затвердження Інструкції з діловодства у державному підприємстві "Адміністрація морських портів України" та інструкцію з діловодства у державному підприємстві "Адміністрація морських портів України ".

Зі змісту наданих документів встановлено, що начальник відділу має право засвідчувати та скріплювати печаткою відділу копії документів.

З урахуванням зазначеного судом прийнято до розгляду додані до матеріалів позовної заяви документи.

Ухвалою від 08 липня 2021 року суд продовжив строк розгляду справи № 923/711/21 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначив здійснити розгляд справи впродовж розумного строку.

У зв`язку тимчасовим припиненням господарським судом Херсонської області відправки поштової кореспонденції, ухвала суду від 08.07.2021 направлена сторонам у справі на електронні адреси.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 24 вересня 2020 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (надалі ДП «АМПУ», "Адміністрація" або позивач), в особі начальника Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» і Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» (надалі ДП "ХМТП", "Користувач" або відповідач) був укладений Договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури №66-П-ХЕФ-20/142Р (надалі - Договір).

Предметом Договору є надання користувачу послуг з користування об`єктами портової інфраструктури, які закріплені за Адміністрацією та знаходяться на її балансі, а саме: залізнична колія №19 (інв. № 1010109а) та залізнична колія №15 (СП-24) (інв. № 1010837/1), а користувач зобов`язується користуватись об`єктами портової інфраструктури відповідно до їх цільового призначення та здійснювати оплату за таке користування в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Строк дії Договору встановлено до 31.12.2020 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами обов`язків по даному договору (п.п. 7.1 Договору).

Сторони Договору домовились, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови даного Договору застосовано до відносин, які виникли між Сторонами до набрання Договором чинності, а саме з 01.01.2020 р. (п.п. 7.2 Договору).

Сторонами Договору досягнуто згоди з його істотних умов, визначено предмет Договору, ціну Договору, умови і порядок розрахунків, визначено права та обов`язки сторін, строк дії Договору та інші умови Договору.

Доказів про відмову від Договору чи його розірвання у визначеному законодавством порядку суду не надано.

Невід`ємними частинами даного Договору є:

- Додаток № 1: Технічні характеристики залізничної колії №19 (інв. № 1010109а) та залізничної колії №15 (СП-24) (інв. № 1010837/1);

- Додаток № 2: Схема залізничних колій ХФ ДП "АМПУ" (Адміністрації Херсонського МП);

- Додаток № 3: Розрахунок вартості користування залізничною колією № 19 (Інв. № 1010109а) та залізничною колією №15 (СП-24) (інв. №1010837/1);

- Додаток № 4: Форма - зразок Акту візуального огляду залізничної колії № ____ ХФ ДП "АМПУ"(Адміністрації Херсонського МП).

- Протокол розбіжностей до Договору про допуск до об`єктів портової інфраструктури № 66-П-ХЕФ-20/142Р від 24.09.2020.

Зазначені додатки підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Умовами п.2.1. Договору визначено, що загальна ціна цього Договору визначена у Додатку № 3 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною, та становить 216479,47 грн. без ПДВ.

Сторонами Договору погоджено, що сума щомісячного платежу за користування об`єктами портової інфраструктури фіксується в рахунках (рахунках-фактури) Адміністрації та підтверджується довідкою про користування об`єктами портової інфраструктури, а саме: залізнична колія №19 (інв.№1010109а) та залізнична колія №15 (СП-24) (інв.№1010837/1), а в разі проведення поточного або капітального ремонту - також підтверджується формами КБ-2, КБ-3. (п.2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.4. Договору визначено, що розрахунки за користування об`єктами портової інфраструктури користувач здійснює протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами Акту наданих послуг (Акту виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) Адміністрації.

Згідно з п. 2.5. Договору, обов`язок по складанню Актів наданих послуг (Актів виконаних робіт) покладається на Адміністрацію. Користувач протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від Адміністрації Актів наданих послуг (Актів виконаних робіт) розглядає їх, підписує та направляє на адресу Адміністрації по одному примірнику таких Актів або в цей же строк надає мотивовану відмову від їх підписання. Належним підтвердженням отримання Користувачем Актів наданих послуг (Актів виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

За умовами п. 2.8 Договору оплата по даному договору здійснюється шляхом перерахування користувачем грошових коштів в національній валюті на рахунок Адміністрації в безготівковій формі.

Пунктом 3.1.1. Договору встановлено, що підприємство зобов`язується прийняти надані Адміністрацією послуги по Акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його отримання. При відсутності протягом трьох календарних днів, з моменту одержання зазначеного Акту, письмової заяви від Підприємства про неможливість підписання Акту з зазначенням причини відмови, послуги вважаються прийнятими в повному обсязі та без зауважень, згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг), підписаного Адміністрацією в односторонньому порядку.

Умовами п. 3.1.5 Договору, встановлено обов`язок користувача сплачувати на умовах та в строки, визначені даним Договором, оплачувати рахунки Адміністрації.

Згідно пункту 3.2.9. Договору Адміністрація має право своєчасно отримувати плату за користування об`єктами інфраструктури в розмірах і строки, передбачені цим Договором.

Розділом 4 Договору встановлено відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору.

Умовами п. 4.2 Договору встановлено, у разі порушення термінів здійснення розрахунків за користування об`єктами портової інфраструктури Адміністрація має право стягнути з Користувача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, стягнути з Користувача суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з суми простроченого платежу.

За твердженням позивача, на виконання умов договору ХФ ДП «АМПУ» складені акти надання послуг, виставлені рахунки та направлені супровідними листами на адресу відповідача.

Позивач зазначає, що відповідачем акти надання послуг за період з листопада 2020 року по грудень 2020 включно підписані та повернуто без зауважень.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 26-01-01.01-20/11 від 19.02.2021 з вимогою сплатити суми боргу за надані відповідно до умов Договору послуги. Позивачем було отримано відповідь відповідно до якої відповідач посилається на скрутне матеріальне становище та просить відстрочити погашення заборгованості за зазначеним договором до 30.04.2021 .

На підтвердження зазначеного до матеріалів справи позивачем додано копії наступних документів: Договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури №66-П-ХЕФ-20/142Р від 24.09.2020 з додатками, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки на оплату, листи з направленням актів та рахунків, та претензія.

За твердженням позивача, загальна сума заборгованості відповідача за договором з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог становить 132331,10 грн. з якої: 118644,30 грн. - основний борг, 5682,41 грн. - інфляційні втрати, 1466,56 грн. - 3% річних та 6537,83 грн. - пеня.

Оскільки відповідачем свої зобов`язання в частині проведення розрахунків за надані послуги не виконано, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що укладений 24 вересня 2020 року між ДП "АМПУ" в особі ХФ ДП "АМПУ" і ДП "ХМТП" Договір, за своїм змістом та правовою природою є договором надання послуг.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Згідно із статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що позивачем було надано відповідачу відповідні послуги, що підтверджується наступними доказами:

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6293 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 6294 від 18.11.2021 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6295 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6296 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6297 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6298 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6301 від 18.12.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6690 від 30.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6934 від 18.12.2020 на суму 25894,71 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6935 від 18.12.2020 на суму 6974,17грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6936 від 18.12.2020 на суму 83992,87 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №7292 від 31.12.2020 на суму 197,95 грн.

На підставі складених актів позивач направив відповідачу рахунки для оплати, а саме:

- рахунок на оплату № 1619 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1620 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1621 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1622 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1623 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1624 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1627 від 18.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1707 від 30.11.2020 на суму 197,95 грн.;

- рахунок на оплату № 1770 від 18.12.2020 на суму 25895,71 грн.;

- рахунок на оплату № 1771 від 18.12.2020 на суму 6974,17 грн.;

- рахунок на оплату № 1772 від 18.12.2020 на суму 83992,87 грн.;

- рахунок на оплату № 1857 від 31.12.2020 на суму 197,95 грн.

Всього згідно вказаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивачем було надано відповідачу послуги відповідно до зазначених рахунків на суму 118644,30 грн.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору на відповідача покладено обов`язок сплачувати рахунки Адміністрації у повному обсязі в строки, визначені у Договорі.

Умовами пункту 2.4. Договору встановлено, що розрахунки за користування об`єктами портової інфраструктури користувач здійснює протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами Акту наданих послуг (Акту виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) Адміністрації.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням приписів п. 2.4. Договору та ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був здійснювати плату за надані послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Актів наданих послуг, однак відповідачем не було виконано вказаних вимог Закону та Договору.

Доказів сплати, заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 118644,30 грн., відповідачем суду не надано.

Крім того, матеріали справи містять відповідь ДП "ХМТП" на претензію ДП "АМПУ" в особі ХФ ДП "АМПУ" зі змісту, якої слідує, що відповідачем не заперечується факт наявності заборгованості за Договором у розмірі 118644,30 грн. (т. 1, а.с. 69-70).

Матеріали справи не містять доказів щодо укладення сторонами Договору додаткових угод стосовно зміни строків розрахунків за надані послуги за Договором або реструктуризації простроченої заборгованості, чи зміни строків розрахунків.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 118644,30 грн., є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, пені та інфляційних втрат, то суд зазначає, що згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Також умовами п.4.2. Договору сторони встановили, що у разі порушення термінів здійснення розрахунків за користування об`єктами портової інфраструктури Адміністрація має право стягнути з Користувача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, стягнути з Користувача суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з суми простроченого платежу.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків інфляційних втрат, 3% річних, пені, та встановлено, що вони є вірними (т.1, а.с. 125-136).

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 5682,41 грн., суми 3% річних у розмірі 1466,56 грн. та суми пені у розмірі 6537,83грн. - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" () на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) () суму основного боргу у розмірі 342533,77 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 8144,52 грн., суму 3% річних у розмірі 11472,41 грн., суму пені у розмірі 1508,45 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 20.09.2021.

Суддя С.В. Нікітенко