РІШЕННЯ
Іменем України

20 вересня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/750/21

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів,

проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013;

e-mail: ;

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 ,

вул. Івана Мазепи, 18, м. Чернігів, 14000;

предмет спору: про стягнення 113844,32грн

без виклику (повідомлення) сторін

16.07.2021, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (надалі ТОВ Енера Чернігів) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості в сумі 329995,66грн, з яких: 322184,58грн борг за спожиту електроенергію за квітень-травень 2021 року на підставі договору №3102611ВЦ від 18.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу (надалі Договір); 1301,84грн 3% річних за період з 19.05.2021 по 08.07.2021 та 6509,24грн пені за аналогічний період.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору в частині своєчасного розрахунку за поставлену електроенергію за квітень-травень 2021 року.

У прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.07.2021, після усунення позивачем недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження в справі; постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; сторонам установлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору, зокрема відповідачу 15 календарних днів з дня отримання вказаної ухвали суду для подачі, в порядку статей 178, 251 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), відзиву на позов, разом з доказами його направлення на адресу позивача.

29.07.2021, відповідачем, у межах установленого строку, подано до суду відзив на позовну заяву №1072 від 29.07.2021, в якому проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі зазначивши, що сума основного боргу, що заявлена до стягнення, ним частково оплачена, зокрема: за квітень 2021 року - 15.06.2021 в сумі 56778,31грн, 16.06.2021 - 175000,00грн та 12.07.2021 - 71819,22грн, а всього -303597,53грн; за травень 2021 року - 13.07.2021 в сумі 117398,49 грн. На даний час вартість активної електроенергії в спірному періоді (за травень 2021 року), що підлягає перерахуванню на користь позивача складає 132966,87грн, при цьому, виходячи з умов п.5.2. Договору, указані кошти мають бути перераховані позивачу протягом 5 банківських днів з дати отримання бюджетного призначення: на фінансування закупівлі. Вважає, що ним не допущено прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором. Зазначав, що умови Договору не передбачають права на нарахування та стягнення неустойки (пені). Звертав увагу на зміст п.5.10. Договору і п.5 Додатку № 2 до нього, в яких зазначено, що рахунки підлягають сплаті не пізніше 20 календарних днів після їх отримання, тобто дати проведення розрахунків за спожиту електроенергію мали бути визначені позивачем в наступні терміни: за квітень 2021 року - до 27.05.2021; за травень 2021 - до 29.06.2021 (а враховуючи припадання на вихідні та святкові дні - на наступний робочий після них день, тобто 29.06.2021), а не так як зазначено позивачем в рахунках. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що сума в 132966,87грн до простроченого грошового зобов`язання, відповідно до п.5.2. Договору та вимог статті 625 Цивільного кодексу України, не підпадає.

05.08.2021, від відповідача надійшла заява з повідомленням про часткову оплату послуг після порушення провадження в даній справі на суму 20257,58грн за платіжним дорученням №1450 від 27.07.2021.

Позивач, в установлений судом строк, подав мотивовану відповідь на відзив. Повідомив, що станом на 04.08.2020 відповідачем частково погашена заборгованість за електроенергію за квітень-травень 2021 року на суму 441253,60грн. Залишок заборгованості в спірному періоді становить 112709,29грн. Щодо посилань відповідача про відсутність правової підстави для застосування вимог статті 625 ЦК України зазначив, що право на нарахування та стягнення відсотків річних у заявленому ним розмірі виникає на підставі прямої норми закону, в разі допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач проводив часткове погашення наявного боргу поза межами погоджених строків, у позивача наявні достатні підстави для застосування приписів частини 2 статті 625 ЦК України. Оскільки сторони в Договорі не передбачили інший розмір процентів, то до стягнення підлягає три проценти річних від суми заборгованості за весь час прострочення. Відсотки річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Одночасно з поданням відповіді на відзив, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за електричну енергію за квітень-травень 2021 року згідно з платіжними дорученнями: №1327 від 09.07.2021 на суму 71819,22грн, №1334 від 12.07.2021 на суму 117398,49грн, №1450 від 27.07.2021 на суму 20257,58грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію за травень 2021 року в розмірі 112709,29грн та 3% річних в розмірі 1135,03грн, та в зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог, повернути йому з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2722,93грн.

Відповідно до п.2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. За частиною 6 вказаної статті суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Беручи до уваги, що зменшення (збільшення) розміру заявлених вимог є процесуальним правом позивача, що може бути реалізовано до закінчення підготовчого провадження в справі, або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до початку перебігу строків розгляду справи по суті (у межах тридцяти календарних днів після відкриття провадження в справі), суд, перевіривши повноваження підписанта заяви ТОВ Енера Чернігів, адвоката Бузина Н.В. (діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серія СВ№149128) прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Таким чином, з огляду на прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог, ціна позову склала 113844,32грн (тобто за розгляд даної справи до Державного бюджету України мав бути сплачений судовий збір у сумі 2270грн). Приймаючи до уваги зменшення позивачем розміру позовних вимог, суд розглядає позовні вимоги про стягнення з відповідача 112709,29грн боргу за спожиту електроенергію за травень 2021 року на підставі Договору та 1135,03грн 3% річних за період з 29.05.2021 по 05.08.2021.

Відповідач, в установлений судом строк, правом на подання заперечень на відповідь на відзив, у порядку статей 167, 184 ГПК України, не скористався. Натомість, 20.08.2021, листом №1188 від 18.08.2021 повідомив про повне погашення основного боргу в сумі 112709,29грн, про що до листа додав належним чином засвідчену копію платіжного доручення №1331 від 12.08.2021.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Законів України Про ринок електричної енергії, Про ліцензування видів господарської діяльності, Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг ТОВ Енера Чернігів є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) згідно з постановою №429 від 14.06.2018.

За витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань ТОВ Енера Чернігів зареєстроване 21.12.2017 як юридична особа, основним видом економічної діяльності якого є торгівля електроенергією, код КВЕД 35.14.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (надалі ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Учасники ринку електричної енергії за статтею 4 Закону України Про ринок електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

За приписами частин 1-4 статті 276 ГК України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей в енергопостачальника. Показники якості енергії узгоджуються сторонами шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов`язком для сторін договору. Строки постачання енергії встановлюються сторонами в договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила).

У п.2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку до цієї постанови.

Відповідно до п.1.2.15. Правил для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов у цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

За п.3.1.7. Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Наведене узгоджується з умовами п.3.2.6. Правил, за яким укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується в передбаченому договором порядку (п.3.2.14. Правил).

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 1 статті 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення частини 1 статті 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач, відповідач) шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на виконання вимог Закону України Про ринок електричної енергії, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, укладено з ТОВ Енера Чернігів (постачальник, позивач) договір про постачання електричної енергії споживачу №3102611ВЦ від 18.01.2021 (надалі - Договір). У заяві-приєднання (копію додано до матеріалів справи) зокрема, зазначено адреси об`єкту споживання (казарма, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 18; склад, вул. Цілковського, 15; житловий будинок, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 18-а; житловий будинок, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 18-а; техн. цілі (насос), м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 18-б; техн. цілі (насос), м. Чернігів, вул. вул. Івана Мазепи,18-б; техн. цілі (насос), м. Чернігів, вул. вул. Івана Мазепи, 18-з; техн. цілі (насос), м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 18-з) та ЕІС-код точок комерційного обліку за об`єктом споживання (62Х281). Початок постачання електричної енергії за Договором з 01.01.2021. Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

За п.2.1. Договору постачальник продає товар електрична енергія, відповідний код 09310000-5; 09310000-5 електрична енергія за ДК 021:2015, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу (передачі) електричної енергії.

Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 900000кВт/год. Обсяги закупівлі можуть бути зменшені залежно від фактичного фінансування видатків споживача (пункти 2.4., 2.5. Договору).

Як вбачається із заяви-приєднання до умов про постачання електричної енергії споживачу, оператор системи, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії, АТ Чернігівобленерго.

Відповідно до п.5.1., п.5.2., п.5.7., п.5.8., п.5.9, п.5.10. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (додаток 2 до цього Договору).

Сума Договору складає 2124000грн (з ПДВ), загальний фонд 1760000грн, відшкодування коштів мешканцями будинків 364000грн (з урахування редакції додаткової угоди №1 до Договору). Загальна сума Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін залежно від реального фінансування, а також за відсутності потреби.

Бюджетні зобов`язання по цьому Договору виникають у межах кошторисних призначень споживача. В разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом п`яти банківських днів з дати отримання споживачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Обсяг споживання Товару по кожному об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та канальних послуг від 14.03.2018 №311 та інших нормативно-правових актів України.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається акт приймання-передачі електричної енергії та протягом 5 (п`ять) робочих днів надається споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, в цей же строк.

Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, на підставі акту приймання-передачі електричної енергії та виставленого постачальником рахунку відповідно до акту приймання - передачі електричної енергії за фактично спожиту електроенергію за обліковий календарний місяць за даними обліку споживача, не пізніше 20 календарних днів після отримання рахунку.
Наведене узгоджується з умовами Комерційної пропозиції до цього Договору, зокрема п.5, за якимстрок оплати не пізніше 20 календарних днів після отримання рахунку.
Згідно з п.6.1.5. та п.6.1.8. Договору Споживач має право безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші параметри власного споживання електричної енергії; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і в випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору (п.6.2.1. Договору).

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії в квітні-травні 2021 року позивач подав до суду акти прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії: №3102611ВЦ/64816/1 від 30.04.2021 в об`ємі 128643кВт.год на суму 303597,53грн (з ПДВ), №3102611ВЦ/81609/1 від 31.05.2021 в об`ємі 106087кВт.год на суму 250365,36грн (з ПДВ).

З актів прийняття-передавання товарної продукції вбачається, що відповідачем у квітні-травні 2021 року спожито активну електроенергію вартістю 553962,89грн обсягом 234730кВт.год.

На оплату спожитої активної електроенергії в заявленому періоді позивачем виставлено відповідачу до сплати рахунки-фактури: №3102611ВЦ/64816/1 за квітень 2021 року, що отриманий відповідачем 08.05.2021; №3102611ВЦ/81609/1 за травень 2021 року, що отриманий відповідачем 08.06.2021 (підтверджується відмітками проставленими в зазначених документах).

Відповідно до статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), установлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з умов погоджених сторонами в п.5.10. Договору та пунктів 3, 5 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору), сторони погодили, що розрахунок за спожиту електроенергію в відповідному розрахунковому періоді має бути проведено не пізніше 20 календарних днів після отримання рахунку, тобто відповідач за електроенергію, спожиту в квітні 2021 року мав розрахуватись в строк по 28.05.2021; та за електроенергію, спожиту в травні 2021 року - по 29.06.2021 (з урахуванням правил перебігу строків, установлених частиною 5 статті 254 ЦК України).

Відповідач порушив умови Договору, за електроенергію спожиту в період з квітня по травень 2021 року своєчасно не розрахувався.

Відсутність у відповідача достатніх кошторисних призначень для фінансування видатків на оплату спожитих послуг, не змінює порядку розрахунку, встановленого сторонами п.5.10. Договору та умовами Комерційної пропозиції до нього, та не звільняє його від відповідальності в вигляді компенсації (плати) кредитору за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що стягуються в порядку частини 2 статті 625 ЦК України незалежно від вини боржника.

У рахунок спожитої електроенергії в квітні 2021 року відповідачем сплачено наступні платежі: 15.06.2021 в сумі 56778,31грн (платіжне доручення №1117 від 11.06.2021), 16.06.2021 - 175000,00грн (платіжне доручення №1116 від 15.06.2021) та 12.07.2021 - 71819,22грн (платіжне доручення №1327 від 09.07.2021), а всього - 303597,53грн (погашено повністю станом на 12.07.2021).

У рахунок спожитої електроенергії в травні 2021 року відповідачем сплачено наступні платежі: 13.07.2021 в сумі 117398,49грн (платіжне доручення №1334 від 12.07.2021) та 29.07.2021 в сумі 20257,58грн (платіжне доручення №1450 від 27.07.2021).

06.08.2021, з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат, позивачем, у порядку статей 42, 46 ГПК України, подано заяву про зменшення позовних вимог від 05.08.2021 №33/2, що прийнята судом до розгляду.

20.08.2021, після відкриття провадження в справі (21.07.2021), від відповідача до суду надійшов лист №1188 з повідомленням про сплату в повному обсязі заборгованості за електроенергію, поставлену в травні 2021 року в розмірі 112709,29грн, про що надав належним чином завірену копію платіжного доручення №1331 від 12.08.2021.

Розглянувши подані документи, суд установив, що після відкриття провадження в справі відповідач повністю розрахувався за активну електроенергію, спожиту в травні 2021 року, вартістю 112709,29грн за актом прийняття-передавання товарної продукції активної електроенергії №3102611ВЦ/81609/1 від 31.05.2021, складеним на виконання умов Договору №3102611ВЦ від 18.01.2021.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення з відповідача основного боргу.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження в справі якщо відсутній предмет спору. За таких обставин провадження в даній справі в частині стягнення з відповідача 112709,29грн боргу за спожиту електроенергію за травень 2021 року на підставі договору №3102611ВЦ від 18.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу, підлягає закриттю на підставі даної норми закону.

У разі закриття провадження в справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 3 статті 231 ГПК України).

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Виходячи з умов Договору (п.5.10.) та Комерційної пропозиції до нього (пункти 3 та 5) граничний строк оплати відповідачем рахунку за активну електроенергію спожиту за квітень 2021 року - 28.05.2021 та за травень - 29.06.2021. Відповідач порушив договірні зобов`язання та в погоджений сторонами строк кошти в повній сумі позивачу не сплатив.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 2 статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись частиною 2 статті 625 ЦК України, з огляду на порушення відповідачем строків оплати активної електроенергії за договором, заявив до стягнення з відповідача 1135,03грн трьох відсотків річних за період з 29.05.2021 по 05.08.2021.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення відсотків річних, з огляду на встановлений період прострочення виконання грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що наявний в матеріалах справи розрахунок містить помилку в періоді прострочення грошового зобов`язання та кількості днів у періоді (оскільки 28.06.2021 припадає на святковий день, то граничний строк оплати спожитої активної електроенергії в травні 2021 року 29.06.2021, період прострочення слід рахувати з наступного дня, тобто з 30.06.2021).

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строків оплати електричної енергії за Договором, суд, керуючись наведеними нормами, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог та стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 1114,45грн за заявлений період.

Судом відмовлено в частині стягнення 20,58грн трьох відсотків річних за безпідставністю нарахування.

При ухваленні рішення в даній справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 129 ГПК України, враховуючи що позов підлягає частковому задоволенню за рахунок відповідача позивачу має бути відшкодований судовий збір у сумі 22,25рн, пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж установлено законом. За частиною 2 даної статті в випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Керуючись наведеною нормою, враховуючи прийняття заяви про зменшення позовних вимог, за висновком суду, на підставі письмового клопотання позивача, з Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір, який внесений в більшому розмірі, ніж установлено Законом у сумі 2679,93грн, сплачений за платіжним дорученням №5107 від 09.07.2021 (оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/750/21).

Відповідно до п.5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в тому числі, в разі закриття (припинення) провадження в справі (крім випадків, якщо провадження в справі закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Відтак, питання про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в частині вимог, що підлягають закриттю (п.5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір»), буде вирішено на підставі його письмової заяви.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 165, 166, 178, 184, п. 2 частини 1 та частинами 3 та 4 статті 231, статтями 233-236, 238, 239, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Закрити провадження в справі №927/750/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126-б, м. Чернігів, 14013, ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині вимог про стягнення 112709,29грн боргу.

2. В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126-б, м. Чернігів, 14013, ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), задовольнити частково.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126-б, м. Чернігів, 14013, ) 1114,45 грн трьох відсотків річних та 22,25 грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126-б, м. Чернігів, 14013, ) з Державного бюджету України (р/р UA3025739, отримувач УК у Черніг. обл/тг м. Чернігів/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37972475) судовий збір у сумі 2679,93грн перерахований за платіжним дорученням №5107 від 09.07.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/750/21.

Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному в статті 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко