ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа№ 910/3231/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3231/21 ( суддя С.М. Морозов, м. Київ)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ Транс", м. Черкаси,

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

про стягнення 2 161,35 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" (далі - позивач/ТОВ "Степ Транс") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач/АТ "Українська залізниця") про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 2 161,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням АТ "Українська залізниця", як перевізником, вимог в частині строків доставки вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від від 18.05.2021 у справі №910/3231/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач помилково здійснив розрахунок строку доставки вантажу за досилочною відомостю, разом з цим судом першої інстанції встановлено, що за залізничою накладною №23072699 вантаж було доставлено відповідачем у строки, визначені приписами ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням скарги ТОВ "Степ Транс" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3231/21 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ТОВ "Степ Транс" стягнення з АТ "Українська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 2 161,35 грн задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ТОВ "Степ Транс" мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Заявник апеляційної скарги вважає, місцевим господарським судом не враховано, що накладні та досильні перевізні документи є документами, які супроводжують вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Параграфом 6 ст. 24 УМВС передбачено, що у випадку роз`єднання вантажу в дорозі строк доставки вираховується по тій частині вантажу, яка прибула за накладною, тобто строк доставки вагонів, що були дослані, має визначатися згідно досильного перевізного документа.

За твердженням скаржника АТ "Українська залізниця" за приписами параграфів 2, 3 ст. 24 УМВС допустило прострочення доставки вантажу в міжнародному сполучені, при цьому відміток про причини затримки вантажу, які надають право відповідачу на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, в зазначених документах не міститься, що вказує на відсутність поважності причин прострочення термінів доставки вантажу.

Також в апеляційній скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/3231/21.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

25.08.2021 від відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу в позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/3231/21- без змін.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача указував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Степ Транс" у справі №910/3231/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 витребовано матеріали справи №910/3231/21 з Господарського суду міста Києва.

14.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3231/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 1. задоволено клопотання ТОВ "Степ Транс" та поновлено строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3231/21; відкрито апеляційне провадження у справі №910/3231/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Степ Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3231/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/3231/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Розгляд судом клопотань учасників справи

Щодо заявлено позивачем клопотання про розгляд апеляційної скарги ТОВ "Степ Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3231/21 за правилами загального позовного провадження за участю позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Зміст ч. 7 ст. 12 ГПК України встановлює, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 252 ГПК України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно із ч. ч. 1, 10 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Отже, розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи у даному випадку, є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числи посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю).

Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 2 161,35 грн, враховуючи те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не відповідають приписам п. 6 ч. 4 ст. 247 ГПК України, тому зазначена справа відноситься до малозначних справ в розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, та, відповідно, до ч. 10 ст. 270 ГПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки таких обставин для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Степ Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3231/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи судом апеляційної інстанції не встановлено, то підстави для задоволення клопотання ТОВ "Степ Транс" відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснення розгляду судом справи у письмовому провадженні без виклику сторін, не обмежує (не позбавляє) учасників справи користуватися наданими їм ст. 42 ГПК України процесуальними правами, зокрема, можливості подавати клопотання, заперечення, пояснення тощо.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 25.02.2020 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" (замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послу (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У п. 1.4. Договору сторони визначили, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/збирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Замовник зобов`язаний надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - Система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності ( п. 2.1.1. Договору).

У п.п. 2.3.1. - 2.3.2. Договору обумовлено, що перевізник зобов`язаний розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (далі - замовлення на перевезення вантажів). Приймати до перевезення вантажні у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів.

Згідно із п. 3.1. Договору, розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів.

Усі спірні питання з виконання умов цього договору вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно - позовному порядку ( п. 7.1. Договору).

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті та діє до його припинення. У випадку, якщо після припинення Договору замовник продовжує замовляти та отримувати послуги за Договором, Договір вважається автоматично продовженим до припинення Договору у встановленому ним порядку, окрім випадку припинення Договору перевізником з всіма замовниками одночасно ( п. 12.1. Договору).

15.12.2020 року відповідач прийняв до перевезення вантаж за залізничною накладною №23072699 у вагонах №№ 95837662, 95837753, 95837803, 95837837, 95837878, 95837969, 95838017, 95845467, 95728853, 95728887, 95728911 зі станції Сморгонь (Республіка Білорусь) до станції Білгородка Південно-Західної залізниці.

Вагони №№ 95837662, 95837753, 95837803, 95837837, 95728853, 95728887 прибули на станцію призначення та видані позивачу 20.12.2020 року.

Разом з тим, вагони №№ 95837969, 95728911, 95837878, 95845467, 95838017 були дослані за досильною відомістю №22992286 та прибули на станцію призначення лише 22.12.2020 року.

04.01.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №2021/ПР-2 про сплату штрафу в сумі 2 161,35 грн. за перевищення терміну доставки вантажу за залізничною накладною №23072699.

Листом №ЦМЮ-16/9У-47/21 від 20.01.2021 відповідач вказану претензію позивача відхилив з причин відсутності перевищення терміну доставки.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Спір у справі виник у зв`язку з простроченням відповідачем строку доставки вантажу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Частиною 1 ст. 919 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Приписами ч. 1 ст. 313 ГК України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 ЦК України)

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Як унормовано відповідно до вимог ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародну сполученні здійснюється відповідно до угод про міжнародні сполучення.

Згідно з вимогами ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як передбачено параграфом 3 ст. 14 Угоди про міжнародне вантажне сполучення (далі УМВС) укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Відповідно до параграфів 2, 3 ст. 24 УМВС строк доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм: - для контейнерів - 1 доба на кожні початі 150 км; - для решти відправок - 1 доба на кожні початі 200 км. Для вантажів, що потребують обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і тих, що слідують у спеціальних потягах з окремим локомотивом, строки доставки встановлюються перевізником. Для вантажів, що перевозяться в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні, строк доставки на водній ділянці шляху встановлює перевізник, що здійснює перевезення на даній ділянці шляху. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправкою вантажу. Строк доставки вантажу збільшується на 2 доби: - на кожне перевантаження вантажу в вагони другої ширини колії; - на кожну перестановку вагону, вантажу на своїх осях на візки з іншою шириною колії; - при перевезенні вантажу в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Також, за змістом параграфів 5, 7 ст. 24 УМВС зазначено, що перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, що слідує за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому не повна доба рахується за повну добу. Строк доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомляє отримувача про прибуття вантажу і можливості передання вантажу у розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє у місці видачі вантажу.

Як вже зазначалось, що вантаж за досильною відомістю №22992286 (до залізничної накладної №23072699 ) у вагонах №№ 95837969, 95728911, 95837878, 95845467, 95838017 прибув з перевищенням термінів доставки вантажу, а саме - 22.12.2020.

Станцію відправлення у накладних визначено м. Сморгонь, Гродненська обл., Республіка Білорусь БЧ 151200, станцію призначення Білогородка, відстань згідно п. 38 накладної складає УЗ - 280 км., БЧ - 511 км, загальна відстань складає 791 км.

Параграфом 6 ст. 24 УМВС передбачено, що у випадку розділу вантажу в дорозі строк доставки вираховується по тій частині вантажу, яка прибула за накладною.

За приписами 2, 3 ст. 24 УМВС товар мав бути поставлений протягом 7 діб (791/200 = 36,955 + 1 доба на операції пов`язані з вантажем). Отже, вантаж (вагони) за накладною: №23072699 мав бути поставлений до 20.12.2020.

Висновок суду першої інстанції про помилковість розрахунку позивачем строку доставки вантажу за досилочними відомостями є необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. (п. 1.2.). Згідно п. 6.9. зазначених Правил у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов`язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням.

Таким чином, вказані накладні та досильний перевізний документ є документами, які супроводжують вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, а тому позивачем правомірно взято до уваги досилочні документи.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що АТ "Українська залізниця" за вказаних вище обставин допустило прострочення доставки вантажу в міжнародному сполученні.

Відповідно до вимог параграфа 3 ст. 37 УМВС перевізник несе відповідальність за перевищення строку доставки вантажу.

У відповідності до вимог параграфу 3 ст. 41 УМВС передбачено, що тягар доказування того, що перевищення строку доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГК України не спростовано відсутність вини в простроченні доставки вантажу та наявність поважних причин несвоєчасної доставки вантажу.

Так, за змістом параграфу 2 ст. 45 УМСВ розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строків доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки і розраховується як співвідношення перевищення строку доставки (в добах) до загального строку доставки, а саме: 6% провізної плати за перевищення строку доставки не більше 1/10 загального строку доставки; 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 1/10, але не більше 3/10 загального строку доставки; 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 3/10 загального строку доставки.

З огляду на наведене, виходячи з положень ст.ст. 11, 509, 525-526, 610-612, 909 ЦК України, враховуючи факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, та натомість, звернення позивача до відповідача з передбаченою УМВС претензією і обґрунтованістю заявленого ним розміру штрафу, апеляційний господарський суд визнає позовні вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 2 161,35 грн. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже місцевий господарський суд, відмовивши у задоволені позовних ТОВ "Степ Транс" вимог, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору у даній справі.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі та відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ "Степ Транс" знайшли своє підтвердження.

Аргументи відповідача викладені у письмових поясненнях про те, що у випадку роз`єднання вантажу на шляху прямування термін доставки розраховується по тій частині вантажу, яка прибула за накладною, в той як позивач безпідставно розраховує термін доставки за досильною відомістю судом апеляційної інстанції відхиляються, з огляду на наступне.

Так, наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 затверджено Правила оформлення перевізних документів.

Відповідно до вказаних правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 правил).

Згідно з п. 6.9 правил у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов`язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням.

Отже, накладна та досильний перевізний документ є документами, які супроводжують вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, а тому позивачем при розрахунку терміну доставки вантажу за спірною накладною правомірно взято до уваги саме досильну відомость, оскільки по всіх вантажних відправках вантаж було роз`єднано на шляху прямування і частина вагонів прибула значно пізніше нормативно визначеного строку.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 у справі №910/17063/19, ухваленій за подібних правовідносин, доводи скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій помилково здійснили розрахунок строку доставки з "досилочної накладної" та помилково визнали копії досильних відомостей, які позивач назвав "досильними накладними", документами, за якими розраховується строк доставки вантажу, визнаються необґрунтованими, оскільки відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у разі відчеплення вагона через його несправність станція, на якій відчеплено вагон, зобов`язана скласти про це акт загальної форми та досильний перевізний документ, за яким вагон після усунення несправності направляється за призначенням.

Тобто Верховним Судом, фактично зазначено, що розрахунок строку доставки вантажу у випадку відчеплення вагонів розраховується не по тій частині вантажу, яка прибула по основній накладній, а саме по частині вантажу, що прибула за досильним перевізним документом.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Степ Транс" належними чином доведені та обґрунтовані.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/3231/21 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" (18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 23/3, ) 2 161 (дві тисячі сто шістдесят одну) грн 35 коп штрафу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ Транс" (18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 23/3, ) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.

8. Справу №910/3231/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко