ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Справа№ 911/3513/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" на рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №911/3513/20 (суддя Ю.В. Подоляк, м. Київ, повний текст складено 07.06.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс",

про стягнення 50 910,00 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" (далі - відповідач) про стягнення 50 910,00 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України", яке полягало в невірному зазначенні в накладній від 18.07.2020 № 47211206 маси вантажу, про що було складено комерційний акт від 21.07.2020 № 414115/33/106. За вказане порушення відповідачу нараховано штраф в п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, який відповідач не сплатив.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі № 911/3513/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" на користь Акціонерного товариства " Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 50 910,00 грн штрафу, 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із доведеності матеріалами справи факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 47211206 у вагоні № 95350575, що визнав підставою для притягнення відповідача до відповідальності у виді стягнення штрафу у сумі, заявленій до стягнення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що комерційний акт за спірним перевезенням залізниця склала із дотриманням вимог законодавства, зокрема Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила складання актів), акт підписали уповноважені на його складання особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №911/3513/20 та прийняти нове, яким відмовити Акціонерному товариству " Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ТОВ "Віталмар транс" зводяться до того, що:

- місцевим господарським судом залишено поза увагою той факт, що в комерційному акті №414115/33/106 від 21.07.2020, який підписаний: начальником станції Лаврукович Л.В., в.о. бригадира ПКО Залевського Л.М., ст. приймальником поїздів Шангірою М.А., приймальником поїздів Кучером Г.А., при цьому у зазначеному акті відсутній підпис начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майдачника, сортувальної платформи). Таким чином, комерційний акт №414115/33/106 від 21.07.2020, оформлений з порушенням Правил складання актів і не є належним доказами у справі (постанови у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17, а також постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17).

- матеріали справи не містять доказів (затвердженого штатного розпису, наказу про виконання обов`язків тощо), покладення на бригадира ПКО, старшого приймальника обов`язків щодо підписання комерційних актів від імені залізниці як осіб, підпис яких є обов`язковим для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил, позивачем до суду першої інстанції не надано;

- посилання суду першої інстанції на робочі інструкції бригадира ПКО та старшого приймальника поїздів щодо їх уповноваження на підписання комерційних актів не є тотожним виконанню обов`язків іншої посадової особи.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

16.08.2021 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №910/3513/20- без змін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача указував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" у справі №911/3513/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі № 911/3513/20; відкрито апеляційне провадження у справі №911/3513/20; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" на рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №911/3513/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до накладної від 18.07.2020 № 47211206 зі станції Великий Токмак Придніпровської залізниці до станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці було відправлено чотири вагони з вантажем ячмінь, в № графи 24 накладної відправник вказує масу вантажу, визначену відправником 235850 грн, зокрема, відправлено вагони №95350575 з масою вантажу 56850 кг, № 95797874 з масою вантажу 58900 кг, № 95684106 з масою вантажу 60150 кг, № 95646709 з масою вантажу 59950 кг. В № графи 26 накладної вказано спосіб визначення маси вантажу - на вагонних вагах (150 т) заводський № 0887 відправником.

Відправником даних вагонів у зазначеній накладній вказано ТОВ "Віталмар Транс" - відповідач у справі, одержувач - ПрАТ "Миколаївський комбінат хлібопродуктів".

На станції Тимкове Одеської залізниці 21.07.2020 була проведена перевірка маси вантажу, за результатами якої встановлено, що маса вантажу у вагоні № 95350575 не відповідає масі, вказаній відправником в накладній, у зв`язку з чим зазначений вагон було відчеплено, здійснено його огляд та контрольне зважування на вагонних вагах, про що на станції Тимкове Одеської залізниці складені акти загальної форми від 21.07.2020 №№ 3382, 3414, а за результатами контрольного зважування комерційний акт від 21.07.2020 № 414115/33/106, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Комерційний акт від 21.07.2020 № 414115/33/106 підписали: начальник станції Лаврукович Л.В., в.о. бригадира ПКО Залєвська Л.М., ст. приймальник поїздів Шангіра М.А., приймальник поїздів Кучерук Г.А.

Перевіркою виявлено, що в накладній №47211206 у вагоні № 95350575 маса вантажу складає 56850 кг, натомість фактично маса вантажу складає 51620 кг, що на 5230 кг менше, ніж вказано в накладній.

У зв`язку із неправильним зазначенням у спірній залізничній накладній маси вантажу позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував відповідачеві штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати - 50 910,00 грн штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, предметом позову у ній є вимога Акціонерного товариства " Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар транс" про стягнення 50 910,00 грн штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у перевізному документі.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Частиною ст. 909 ЦК України та ч.1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 визначає, що Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст. 5 Статуту зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі - Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача (ст. 6 Статуту та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138).

Відповідно до ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Положеннями п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема, в № графи накладної 24 відправник вказує масу вантажу, визначену відправником. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом".

Статтею 23 Статуту визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 № 334.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст. 105 Статусу)

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Як вже зазначалось вище, на станції Тимкове Одеської залізниці 21.07.2020 була проведена перевірка маси вантажу, за результатами якої встановлено, що маса вантажу у вагоні № 95350575 не відповідає масі, вказаній відправником в накладній, у зв`язку з чим зазначений вагон було відчеплено, здійснено його огляд та контрольне зважування на вагонних вагах, про що на станції Тимкове Одеської залізниці складені акти загальної форми від 21.07.2020 №№ 3382, 3414, а за результатами контрольного зважування комерційний акт від 21.07.2020 № 414115/33/106, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі №916/2450/17 від 23.11.2018 та у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17, від 21.08.2019 у справі № 905/2360/18.

Матеріали справи свідчать, що комерційний від 21.07.2020 № 414115/33/106 підписали: начальник станції Лаврукович Л.В., в.о. бригадира ПКО Залєвська Л.М., ст. приймальник поїздів Шангіра М.А., приймальник поїздів Кучерук Г.А.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про неспроможність наданих позивачем доказів, а саме - робочої інструкції бригадира ПКО станції Тимково (код 7233), затвердженої начальником виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" від 22.05.2019, погодженої головою ППО станції виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" від 22.05.2019 та робочої інструкції старшого приймальника поїздів станції Тимкове (код 8312), затверджена начальником виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" від 14.04.2019, погодженої головою ППО станції виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" від 14.04.2019 на підтвердження наявності у робітника станції (в.о. бригадира ПКО) Залєвської Л.М та робітника станції (старшого приймальника поїздів) Шангіра М.А. відповідних повноважень щодо підписання комерційного акта, оскільки зазначення в цих посадових інструкціях повноважень щодо підписання комерційного акта жодним чином не свідчить про наявність у вказаних осіб такого права саме як начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Разом з тим, доказів покладання на них виконання обов`язків начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що у штаті структурного підрозділу залізниці відсутня чи не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, оскільки комерційний акт № від 21.07.2020 № 414115/33/106 складений з порушенням Правил складання актів, тому він не може бути належною підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника за невідповідність вказаної маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 13 ГПК України ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74ГПК України.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 50 910,00 грн, що становить 5-ти кратний розмір провізної плати за невірно зазначену масу вантажу, не підлягають задоволенню.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ "Віталмар Транс" знайшли своє підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" є недоведеними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №911/3513/20 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар Транс" (09500, Київська обл., Таращанський р-н, м. Тараща, вул. Сагайдачного Петра, буд. 28, ідентифікаційний код 35195356) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Доручити Господарському суду Київської області у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідний наказ.

7. Справу №911/3513/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко