ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р. Справа№ 910/3965/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Опаріна А.Л.

від відповідача: Деркач В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2021 (повне судове рішення складено та підписано 03.06.2021)

у справі № 910/3965/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Фізичної особи підприємця Руденко Олександра Петровича

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення 607 365, 52 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2021 року Фізична особа-підприємець Руденко Олександр Петрович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення 607 365, 52 грн, з яких: 504 307, 56 грн - борг; 58 319, 47 грн - пеня; 30 290, 91 грн - інфляційні втрати; 14 447, 58 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 53-122-01-20-09328 від 12.03.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2021 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 100 000,00 грн провадження у справі № 910/3965/21 закрито, в іншій частині позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь Фізичної особи підприємця Руденко Олександра Петровича заборгованість у розмірі 374 307,56 грн, 3 % річних у розмірі 14 227,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 29 933,67 грн та судовий збір у розмірі 6 277, 03 грн, в решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що провадження у даній справі щодо стягнення частини основного боргу в розмірі 100 000 грн підлягає закриттю, з огляду на те, що вказані грошові кошти були сплачені відповідачем після звернення позивача за захистом його порушеного права до суду. Враховуючи, що грошові кошти в розмірі 30 000 грн сплачено до звернення позивачем з цим позову, судом в цій частині в позові відмовлено. В іншій частині суд встановив, що розмір основного боргу в сумі 374 307, 56 грн є підтвердженим з огляду на відсутність доказів виконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем у цій частині.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2021, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати в частині стягнення 3 % річних у розмірі 14 227, 57 грн та інфляційних втрат у розмірі 29 933, 67 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що вимоги про оплату боргу, інфляційних витрат та 3 % річних позивач не пред`являв, а тому у відповідача не виникло зобов`язань з оплати відповідних сум.

Позиції інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2021 апеляційну скаргу у справі № 910/3965/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишено без руху; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2021, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/3965/21 та призначено її до розгляду на 15.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.201 за клопотанням скаржника розгляд справи № 910/3965/21, призначений на 15.09.2021, постановлено здійснювати в режимі відеоконференції у системі EasyCon.

У судовому засіданні 15.09.2021 в режимі відеоконференції взяв участь представник відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення 3 % річних у розмірі 14 227, 57 грн та інфляційних втрат у розмірі 29 933, 67 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Також у судовому засіданні 15.09.2021 взяв участь представник позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки №53-122-01-20-09328 від 12.03.2020, укладеного між Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Фізичною особою-підприємцем Руденко Олександром Петровичем, останній взяв на себе зобов`язання поставити і передати у власність позивача як замовника певну продукцію, а замовник - оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (п. 1.1. договору).

Предметом поставки по даному договору є 34350000-5 (шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності), які передбачені специфікацією №1 до даного договору (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 595 256, 30 гри., крім того ПДВ - 119 051, 26 грн.

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 договору загальна сума договору складає 714 307, 56 грн. Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації №1 (додаток № 1) до даного договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється "Постачальником" протягом 60 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі» на умовах: DDP Інкотермс-2010. Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, Рівненська обл., склад РВ ВП „Складське господарство" ДП "НАЕК „Енергоатом".

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Товарно-супровідні документи, що надаються постачальником при здійсненні поставки продукції: видаткова накладна, накладна або документи які підтверджують якість продукції (п. 8.2. договору).

За положеннями п. 8.4 договору, датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатки (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору - по 31.12.2020, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 11.1 договору).

На виконання умов зазначеного вище договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 714 307, 56 грн, що підтверджується видатковою накладною №1585 від 15.04.2020 та видатковою накладною №2323 від 12.05.2020, відповідним товарно-транспортними та податковими накладними (а.с.46-53).

Відповідач в свою чергу свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав неналежним чином, здійснивши часткову оплату на суму 210 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №10708 від 27.11.2020, №12542 від 29.12.2020, №586 від 21.01.2021, №1848 від 19.02.2021, у зв`язку із чим, у нього виникла заборгованість у сумі 504 307,56 грн, що і стало підставою для звернення ФОП Руденком О.П. з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог про стягнення 14 227, 57 грн 3 % річних та 29 933, 67 грн інфляційних втрат, тоді як в іншій частині рішення не оскаржується.

За свою правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України, статтею 655, частиною першою статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця (стаття 664 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки позивачем товару на суму 714 307, 56 грн згідно із видатковими накладними №1585 від 15.04.2020 та №2323 від 12.05.2020 на підставі укладеного між сторонами договору.

Здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар у сумі 210 000,00 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 10708 від 27.11.2020, № 12542 від 29.12.2020, № 586 від 21.01.2021, № 1848 від 19.02.2021.

Також, відповідачем було сплачено на користь позивача суму заборгованості у сумі 130 000, 00 грн., за платіжними дорученнями №1205 від 09.02.2021, №4077 від 14.04.2021, №4659 від 29.04.2021, з огляду на що судом було закрито провадження щодо стягнення основного боргу у розмірі 100 000, 00 грн, оскільки згадана сума була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі та відмовлено в позові в частині стягнення боргу у розмірі 30 000,00 грн. враховуючи, що цю суму було сплачено до звернення позивача з цим позовом.

Отже, судом обґрунтовано встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язання за укладеним з позивачем договором на суму 374 307,56 грн за відсутності доказів оплати вказаної суми заборгованості, а відтак, правомірним є задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що за відсутності вимоги позивача оплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у відповідача відсутнє прострочення такої оплати, спростовується п. 6.1 договору, згідно із яким оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем пройдено вхідний контроль та отримано ярлики на придатну продукцію №1-8-200 від 22.04.2020 та №1-8-254 від 20.05.2020, а відтак, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар в наступні строки: за видатковою накладною №1585 від 15.04.2020 - до 08.06.2020, за видатковою накладною №2323 від 12.05.2020 - до 06.07.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, встановивши факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, суд першої інстанції правомірно частково задовольнив позов в цій частині, здійснивши перерахунок нарахувань.

За розрахунком суду першої інстанції розмір 3 % річних та інфляційних втрат склали 14 227,57 грн та 29 933, 67 грн відповідно за загальний період з 06.06.2020 по 19.02.2021.

Таким чином висновок суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про часткове задоволення позовних вимог з відповідним розподілом судових витрат зроблений з правильним застосування норм матеріального та процесуального права, а також відповідно до встановлених обставин справи. У зв`язку з викладеним рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/3965/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги у даній справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/3965/21 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція".

Матеріали справи № 910/3965/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 21.09.2021 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Демидової А.М. у відпустках 20.09.2021).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко