ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2607/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків,
до Фізичної особи ОСОБА_1 , смт. Нова Водолага,
про стягнення коштів в розмірі 10833,54 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ, в особі Харківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи ОСОБА_1 , смт. Нова Водолага, про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 63Е100-746/20 від 29.02.2020, в розмірі 10833,54 грн., з яких 9679,72 грн. - основний борг; 135,15 грн. - 3% річних; 527,92 грн. - пеня; 490,75 грн. - інфляційні втрати. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2607/21. Розгляд справи № 922/2607/21 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд господарським судом Харківської області даної справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 019719/1 про отримання 24.07.2021 повноважним представником відповідача ухвали суду від 19.07.2021 у справі № 922/2607/21.

Натомість, у строки визначені ухвалою суду від 19.07.2021, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ГПК України, та не надав до суду відзив на позов, в порядку ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

29.02.2020 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (згідно з протоколом Загальних зборів акціонерів від 22.04.2021 перейменовано на Акціонерне товариство «Укртелеком») (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Яковенко Валерієм Івановичем (відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 63Е100-746/20 (договір), згідно умов якого ФОП Яковенко В.І. передано у строкове платне користування приміщення на першому поверсі будинку № 3 по вул. Гагаріна у смт. Нова Водолага, загальною площею 17,2 м2 для використання в якості офісу.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата складається з плати за користування майном та послуг з утримання нерухомого майна.

Крім того згідно п. 3.5 договору орендар відшкодовує вартість електроенергії, спожитої за поточний місяць згідно з показниками окремо встановлено лічильника.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що орендодавець щомісяця надає орендарю рахунок-акт, яким підтверджується обсяг і вартість послуг оренди та послуг з утримання орендованого майна за розрахунковий місяць.

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця: орендна плата - до 20 числа розрахункового (поточного) місяця, плата за надання послуг з утримання орендованого майна - до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Не отримання рахунку не звільняє орендаря від сплати орендної плати (п. 3.9 договору).

Відповідно до п. 11.1. договору, цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та діє до 28.02.2021 включно та до повного іиконання сторонами своїх зобов`язань.

Передача майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі майна від 01.03.2020.

На виконання умов договору, позивачем були виставлені відповідачеві відповідні рахунки-фактури за період березень 2020 - лютий 2021, на суму 13382,44 грн.

Як вказує позивач, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди від 29.02.2020, відповідач не в повному обсязі сплачував орендні платежі, внаслідок чого має заборгованість за договором в розмірі 9679,72 грн. (часткова сплата в розмірі 3702,72 грн. за липень 2020 року).

Станом на день подання позовної заяви, наявна заборгованість за договором оренди від 29.02.2020 в розмірі 9679,72 грн., відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Як зазначає позивач, відповідно до довідки з ЄДРЮО та ФОП, 23.11.2020 ФОП Яковенко В.І. було припинено.

У Постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, Верховний Суд наголосив, що за змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона, як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що спори, які виникли з господарського договору, стороною якого є ФОП, належать до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу, як ФОП - не припинились.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 ЦК України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч. 3 ст. 285 ЦК України.

Як вказує позивач, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди від 29.02.2020, відповідач не в повному обсязі сплачував орендні платежі, внаслідок чого має заборгованість за договором в розмірі 9679,72 грн., яка, станом на дату звернення позивача до суду з позовом, відповідачем не сплачена.

Зазначена сума заборгованості відповідачем не спростована, доказів сплати даної суми заборгованості в добровільному порядку суду надано не було.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.05.2018 у справі № 823/2638/18, часткова щомісячна оплата відповідачем орендних платежів, підтверджує факт виконання своїх зобов`язань позивачем.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суми боргу за договором оренди від 29.02.2020 в розмірі 9679,72 грн., суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 63Е100-746/20 від 29.02.2020, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення суму пені в розмірі 527,92 грн., нарахованої за прострочення внесення платежів з орендної плати.

Так, відповідно до п. п. 6.1., 6.2. договору орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором. У разі порушення строків виконання грошових зобов`язань, орендар сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

За статтями 1 та 3 вказаного Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказані норми є імперативними, стягнення неустойки (пені) у разі прострочення грошового зобов`язання може проводитись судом в межах розміру, визначеному законом.

Ч. 2 ст. 343 ГК України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов"язань щодо вчасної сплати орендних платежів за договором оренди від 29.02.2020, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 19.05.2021, складає 527,92 грн.

Розрахунок пені, доданий до матеріалів справи, перевірено судом.

Відповідачем не надано до суду заперечень щодо заявленої позивачем до стягнення суми пені, контррозрахунку заявлених штрафних санкцій суду також надано не було.

Враховуючи викладене, сума пені в розмірі 527,92 грн., є обґрунтованою, а, отже, підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, які нараховані за невиконання зобов`язання з оплати орендної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат в розмірі 490,75 грн. та 3% річних в розмірі 135,15 грн. за договором оренди від 29.02.2020, які нараховані за невиконання відповідачем зобов`язання з оплати орендної плати та встановлено, що нараховані до стягнення суми за договором оренди, підлягають повному задоволенню, як обґрунтовані та правомірно заявлені.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ, в особі Харківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків, є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем, а, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 126 129, 165, 233, 236-238, 239, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка,18, ) в особі Харківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8, ) заборгованість за договором оренди від 29.02.2020, яка складається з: 9679,72 грн. - основного боргу; 135,15 грн. - 3% річних; 527,92 грн. - пені; 490,75 грн. - інфляційних витрат; та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Акціонерне товариство "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка,18, ) в особі Харківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення складено 15.09.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2607/21