ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Справа№ 925/105/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

За участю представників сторін

від прокуратури - Греськів І.І.,

від позивача 1 - не з`явились,

від позивача 2 - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Черкаської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 (повний текст ухвали складено 09.08.2021)

про залишення позову без розгляду

у справі №925/105/21 (суддя Грачов В.М.)

За позовом Першого заступника керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави

в особі:

1. Золотоніської міської ради

2. Комунального підприємства "Міський водоканал"

до Приватного підприємства "Сільвер Фуд"

про стягнення 171152 грн. 56 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Першого заступника керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та Комунального підприємства "Міський водоканал" звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Сільвер Фуд" про стягнення 171 152 грн. 56 коп.

В обґрунтування позову прокурор зазначає, що на підставі договорів № 101, № 101А від 18.05.2015 року, укладених між позивачем -2 та відповідачем, позивач-2 надає відповідачу послуги з постачання холодної води і водовідведення. 09.10.2018 року уповноваженими представниками позивача-2 у присутності представника відповідача з метою контролю якості стічних вод відповідача проведено відбір контрольних проб та виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах стали підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень у заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 року позов Першого заступника керівника Золотоніської окружної прокуратури залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наведені доводи прокурора для обґрунтування наявності підстав для представництва ним інтересів держави в особі позивачів в суді у справі № 925/105/21, відхиляються з огляду на справи № 925/44/19 і № 925/1181/20, в яких Верховним Судом встановлено, що прокурор фактично замінив позивачів, які могли і повинні були захищати інтереси держави. Внаслідок такої заміни вони і не здійснювали захисту інтересів держави в суді в спірних правовідносинах. Отже місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку прокурором не доведено законних підстав для представництва інтересів держави.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Черкаська обласна прокуратура звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 року у справі №925/105/21 та прийняти нове рішення та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зокрема прокурор зазначає, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку листам позивачів, в яких вони зазначали про відсутність наміру звернення до суду з позовом, а тому на думку скаржника, оскільки позивачам з грудня 2020 року було достеменно відомо про наявність порушень інтересів держави, однак у розумні строки заходів щодо їх захисту в судовому ними не вжито, вказане мало наслідком звернення до суду з вказаною метою прокурора у встановленому законом порядку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 року у справі №925/105/21, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/105/21 за позовом Першого заступника керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та Комунального підприємства "Міський водоканал" до Приватного підприємства "Сільвер Фуд" про стягнення 171 152 грн. 56 коп. та призначено розгляд справи на 22.09.2021 року.

06.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

13.09.2021 року до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Черкаської області надійшли матеріали справи №910/5902/21.

В судовому засіданні 22.09.2021 року прокурор надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивача 1, позивача 2 та відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача 1, позивача 2 та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вже було зазначено вище, перший заступник керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та Комунального підприємства "Міський водоканал" звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Сільвер Фуд" про стягнення плати за скид понаднормових забруднень у розмірі 171 152 грн. 56 коп.

В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі позивачів прокурор зазначив, що скид відповідачем стічних вод в систему каналізації м. Золотоноша із забруднюючими речовинами, вміст яких перевищує допустимі норми, порушує інтереси суспільства на безпечне довкілля, а невиконання відповідачем обов`язків по сплаті збитків, завданих навколишньому природному середовищу, перешкоджає реалізації державної політики у природоохоронній сфері та прямо порушує економічні інтереси держави. Ця обставина з огляду на норми чинного законодавства є підставою для здійснення представницьких функцій прокурором шляхом подання позову для захисту інтересів держави. Позивачі - Золотоніська міська рада, як засновник Комунального підприємства «Міський водоканал», і Комунальне підприємство «Міський водоканал» усвідомлювали порушення інтересів держави, мали відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталися, проявили повну бездіяльність.

При цьому, прокурором зазначено, що 09.10.2018 року працівниками КП «Міський водоканал» на об`єкті ПП «Сільвер Фуд» з метою перевірки якості стічних вод провели разовий відбір проб, про що складено Акт № 66.

Лабораторією КП «Міський водоканал» проведено аналіз проб стічних вод, відібраних по акту від 09.10.2018 року № 66 на об`єкті ПП «Сільвер Фуд», 16.10.2018 року складено протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод № 63, за результатами якого виявлено перевищення нормових значень ГДК за показниками вмісту нітратів, хлоридів, сульфатів і сухого залишку.

На підставі даних відбору проб і їх лабораторного аналізу, у відповідності до «Місцевих правила прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша», затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 20.06.2018 року № 203, працівниками КП «Міський водоканал» проведено розрахунок розміру підвищеної плати за скид ПП «Сільвер Фуд» до системи централізованого водовідведення м. Золотоноша стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин за період з 12.07.2018 року по 09.10.2018 року, що зафіксовано в протоколі № 13. Розмір підвищеної плати склав 171 152 грн. 56 коп.

За результатами проведеного працівниками КП «Міський водоканал» контролю якості стічних вод ПП «Сільвер Фуд» і виявленого порушення ним умов скидання стічних вод керівником КП «Міський водоканал» направлено керівнику ПП «Сільвер Фуд» 26.10.2018 року за вих. № 1036 вимогу про усунення наслідків виявленого порушення, а 21.12.2018 року претензію і рахунок для добровільної сплати 171 152,56 грн.

Претензія КП «Міський водоканал» ПП «Сільвер Фуд» залишена без задоволення, рахунок на суму 171 152 грн. 56 коп. не оплачений, вимога про їх примусове стягнення в судовому порядку є предметом позову у справі, що розглядається.

На запит керівника Золотоніської місцевої прокуратурі від 30.11.2020 року міський голова і керівник КП «Міський водоканал» листами №1914 від 09.12.2020 року та №1033 від 04.12.2020 року повідомили, що з позовами про стягнення плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, за період з 12.07.2018 року по 09.10.2018 року у розмірі 171 152 грн. 56 коп., до суду не звертались у зв`язку з обмеженими фінансовими можливостями для сплати судового збору, не заперечують проти подання позову прокуратурою, для цього надали копії документів, які стали підставою нарахування спірної заборгованості. (т.1, а.с. 77-78).

Крім того, на підтвердження повідомлення позивача про звернення прокурора з даним позовом прокурором долучено до позову повідомлення №32-8вих-21 від 06.01.2021 року в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». (т.1, а.с. 79).

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов до висновку про залишення без розгляду позовної заяви прокурора на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, посилаючись на можливість органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення та відповідно на відсутність передбачених законом виключних підстав для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави.

Проте, колегія суддів не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття "інтереси держави" визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17 та від 15.05.2019 у справі №911/1497/18.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини здійснення ним повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).

Колегія суддів звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, у якій наведено такі правові висновки:

"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Разом з тим, обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Колегія суддів зазначає, що прокурором до позову долучено листи №1914 від 09.12.2020 року (т.1, а.с. 77) та №1033 від 04.12.2020 року (т.1, а.с. 78) в яких міський голова і керівник КП «Міський водоканал» повідомили прокурора, що з позовами про стягнення плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, за період з 12.07.2018 року по 09.10.2018 року у розмірі 171 152 грн. 56 коп., до суду не звертались у зв`язку з обмеженими фінансовими можливостями для сплати судового збору, не заперечують проти подання позову прокуратурою, для цього надали копії документів, які стали підставою нарахування спірної заборгованості.

Крім того, на підтвердження повідомлення позивача про звернення прокурора з даним позовом прокурором долучено до позову повідомлення №32-8вих-21 від 06.01.2021 року в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». (т.1, а.с. 79).

Окрім цього, прокурором наголошено, що скид відповідачем стічних вод в систему каналізації м. Золотоноша із забруднюючими речовинами, вміст яких перевищує допустимі норми, порушує інтереси суспільства на безпечне довкілля, а невиконання відповідачем обов`язків по сплаті збитків, завданих навколишньому природному середовищу, перешкоджає реалізації державної політики у природоохоронній сфері та прямо порушує економічні інтереси держави. В той же час, позивачі - Золотоніська міська рада, як засновник Комунального підприємства «Міський водоканал», і Комунальне підприємство «Міський водоканал» усвідомлювали порушення інтересів держави, мали відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталися, проявили повну бездіяльність.

Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегією суддів встановлено, що зверненню прокурора з даним позовом передувало відповідне листування з Золотоніською міською радою та КП «Міський водоканал», з якого вбачається, що компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом наявності необхідності стягнення з відповідача збитків, завданих державі внаслідок скидів стічних вод із забруднюючими речовинами, концентрації яких перевищують допустимі норми, проте не здійснили самостійний захисти інтересів держави в суді, а навпаки зазначили про відсутність такої можливості.

Отже, колегія суддів зазначає, що наведені прокурором обставини свідчать про тривалу, з 2018 року бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту інтересів держави.

З наведених мотивів колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі та констатує, що звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокурор дотримався вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України щодо умов такого звернення, а саме: обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За таких обставин висновок місцевого господарського суду про відсутність у цьому випадку законних підстав для представництва інтересів держави прокурором є помилковим.

Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.08.2020 у справі №914/1000/19.

Наведене вище свідчить про помилковість висновків місцевого господарського суду про відсутність передбачених законом виключних підстав для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави та відповідно повернення позовної заяви керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Золотоніської міської ради та КП «Міський водоканал», що зумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Черкаської області з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

В той же час посилання місцевого господарського суду на постанову Верховного Суду від 03.08.2020 року у справі №925/44/19 не може свідчити в даному випадку про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності для звернення з даним позовом виходячи за наступного.

Колегія суддів враховує, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).

Отже, з аналізу обставин у справі №925/44/19 колегією суддів встановлено, що під час розгляду даної справи підприємство другого позивача зазначало, що могло та бажало захищати свої інтереси в судовому порядку оскільки, представник Комунального підприємства "Міський водоканал" в засіданні апеляційного суду заявив про необхідність скасування оскаржуваного рішення та про намір звернення підприємства до суду. Також, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство "Міський водоканал" на сьогоднішній день так і не звернулось з таким позовом, при цьому сторонами даного фатку не спростовано, що підтверджує про систематичну бездіяльність позивача 2, яка по суті й повторюється в даному випадку у справі №925/105/21. Внаслідок чого склалась ситуація, коли відповідач продовжує порушувати чинне законодавство щодо перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах та систематично не сплачувати штрафи за вищевказані порушення, що в свою чергу призводить до забруднення навколишнього середовища, не сплати правопорушником штрафних санкцій, що в цілому впливає на загальну дисципліну законодавства.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст.271 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Черкаської області, скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 05.06.2019 у справі №925/41/19 з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 267 - 271, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 року №925/105/21 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.07.2021 року №925/105/21 скасувати.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/105/21 для подальшого розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.09.2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз