РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2021Справа № 910/10768/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Фермерського господарства «Гайворонського А.І.»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробудпостач»

про стягнення 400 771, 17 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерського господарства «Гайворонського А.І.» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробудпостач» про стягнення 400 771, 17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем передбаченого договором обов`язку поставки товару за договором поставки від 14.05.2021 № ЄЧ 0517-1.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

03.08.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідачем умови договору виконанні належним чином, а саме товар поставлений позивачу у встановленому законом порядку.

16.08.2021 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечує проти доводів викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачем було поставлено позивачу товар.

Враховуючи, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Суддя Алєєва І.В. перебувала у відпустці з 09.08.2021 по 03.09.2021.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено Договір поставки № ЄЧ 0517-1, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в даному договорі, металопрокат, асортимент, кількість та ціна якого вказана у рахунках-фактурах, оформлених як додатки до даного Договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 3.4. Договору, оплата всієї вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100 % передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку до даного договору поставки.

На оплату товару відповідачем виставлено рахунок від 14.05.2021 № 913 на загальну суму 400 771, 17 грн, у т.ч. ПДВ. Згідно виставленого рахунку позивач мав сплатити за металопрокат, а саме двутавр та кутники в асортименті.

На виконання умов договору позивач здійснив перерахування вказаних грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням від 14.05.2021 № 347.

Згідно п. 4.2 Договору строк поставки товару - протягом 10 (десяти) робочих днів після 100 % передоплати, тобто до 28.05.2021 року включно.

Відповідно до умов договору відповідач позивачу товар визначений у рахунку на оплату не поставив, попередню оплату у розмірі 400 771, 17 грн не повернув.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 1 від 28.05.2021 на повернення коштів у розмірі 400 771, 17 грн, яка відповідачем не була задоволена, що і стало підставою для звернення до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту ст. 525 ЦК України випливає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Із приписів ч. 1 ст. 177 ЦК України випливає, що об`єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем згідно умов договору було перераховано платіж у розмірі 400 771, 17 грн, однак відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо поставки позивачу товару визначеного у рахунку на оплату від 14.05.2021 № 913 на вказану суму.

З урахуванням наведених норм закону та умов договору Господарський суд міста Києва вважає, що позовна вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 400 771, 17 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Господарський суду міста Києва вважає необґрунтованими доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, що відповідачем поставлений позивачу товар у повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною від 21.05.2021 № Є-2105-003, яка у відповідача відсутня у зв`язку з тим, що позивач не повернув відповідачу оригінал вказаної накладної, а лише надіслав відповідачу сканкопію накладної, з огляду на наступне.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що позивачем направлялась відповідачу будь-яким чином сканконія видаткової накладної від 21.05.2021 № Є - 2105-003, а тому надана відповідачем до відзиву на позовну заяву вказана сканкопія накладної не може бути належним доказом на підтвердження поставки відповідачем позивачу товару.

Крім того, суд також зазначає, що визначальною ознакою господарської операції, в тому числі поставки є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, однак, в даному випадку відповідачем не надано суду оригіналів оформлених належних чином первинних документів, як і доказів здійснення перевезення товару за спірною видатковою накладною, чи доказів підтверджуючих обставини зберігання цього товару відповідачем, як і не надано первинних документів складського обліку на підставі яких можливо встановити передачу такого товару зі складу відповідача перевізнику чи позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОБУДПОСТАЧ» (01013, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 4, ідентифікаційний код 43565620) на користь ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ГАЙВОРОНСЬКОГО А. І. (51263, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, село Спаське, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 1, ідентифікаційний код 21897611) заборгованість у розмірі 400 771 (чотириста тисяч сімсот сімдесят одна) грн 17 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 6011 (шість тисяч одинадцять) грн 57 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва