ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
21.09.2021 Справа № 905/777/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.
секретар судового засідання (помічник судді) Спекторенко М.І.,
розглянувши матеріали за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги
про стягнення 1 482 613,68 грн.
за участю представників сторін:
від позивача (скаржника): не з`явився;
від відповідача (боржника): не з`явився;
від ДВС: не з`явився
Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.07.2020 у справі №905/777/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу про стягнення 1 482 613,68 грн. задоволені у повному обсязі.

26.08.2020 на примусове виконання рішення судом виданий наказ про стягнення 1471150,73 грн. основного боргу, 11 462,95 грн. 3% річних.

26.08.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги надійшла скарга №28/3444 від 18.08.2021 про: 1) визнання бездіяльності державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. протиправною; 2) зобов`язання державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. поновити виконавче провадження №63057207 та направити на адресу ТОВ Донецькі енергетичні послуги (87539, Донецька область, м. Маріуполь, бульвар Шевченка, 62) копію постанови про поновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/777/20 від 27.08.2021 розгляд скарги призначено на 06.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/777/20 від 06.09.2021 розгляд скарги відкладено на 21.09.2021.

06.09.2021 на електронну адресу суду від відповідача (боржника) надійшов відзив №0.03.01/1082 від 02.09.2021, в якому боржник проти задоволення скарги заперечує.

20.09.2021 від скаржника надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні скарги. Скаржник вказує, що умови Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії в редакції від 29.08.2021 не можуть застосовуватися до даної справи, оскільки, правовідносини виникли до 29.08.2021.

Представники сторін та виконавчої служби у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.

В обґрунтування скарги позивач зазначає, що постановою державного виконавця від 01.10.2020 виконавче провадження № 63057207 було зупинене на підставі підпункту 10 частині 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Під час здійснення виконавчих дій було з`ясовано, що підприємство-боржник включено до переліку підприємств, що приймають участь у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії №1730 від 03.11.2016 та включено до реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості. За переконанням скаржника пункт 10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження не може застосовуватись без врахування положень Закону №1730 та в даному випадку має застосовуватись лише щодо заборгованості за електричну енергію, яка виникла станом на 01 липня 2016 року, а тому виконавче провадження підлягає поновленню за переконанням стягувача.

Стягувач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою №29/3186 від 29.07.2021 про поновлення виконавчого провадження, у якій з посиланням на п.10 ч.1, ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження, приписи Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії та висновки викладені у постанові Верховного Суду №5/263 від 28.04.2021, просив поновити виконавче провадження №63057207 щодо боржника Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, оскільки, на думку заявника, на теперішній час умова щодо зупинення виконавчого провадження відсутня.

Листом від 16.08.2021 Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області на заяву стягувача №29/3186 від 29.07.2021 зазначив, що 01.10.2020 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з включенням боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Редакція статті 1, статті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1730 з моменту винесення постанови про зупинення виконавчого провадження і до звернення стягувача із заявою про поновлення виконавчого провадження не змінювалась. В установлений законом строк постанова сторонами не оскаржувалась. За переконанням відділу державної виконавчої служби пунктом 10 частини першої статі 34 Закону України Про виконавче провадження врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія Газ України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Частина четверта статті 34 Закону України Про виконавче провадження визначає в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ використаний станом на 1 липня 2016 року, а саме крім заборгованості раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі з рішенням суду. Така норма Закону України Про виконавче провадження не регулює правовідносини де сторонами є постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). За ВП №63057207 стягується борг за рішенням Господарського суду Донецької області від 15.07.2020 у справі №905/777/20, яким стягнуто основний борг та 3% річних, тобто ураховуючи імперативні приписи ч. 2 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження і те, що у виконавчому провадженні стягувачем є постачальник електричної енергії, а боржником є підприємство, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення; боржник включений до Реєстру теплопостачальних, теплогенеруючих організацій, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; за рішеннями суду стягується основний борг та 3% річних державний виконавець зобов`язаний зупинити виконавче провадження ВП №63057207.

Оскільки державним виконавцем у порядку ч.5 ст.35 Закону України Про виконавче провадження не винесено постанови про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63057207, скаржник звернувся із даною скаргою, так як вважає, що такою бездіяльністю державного виконавця порушено його права.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з приписами ст.5 Закону України Про виконавче провадження та ст.1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", дія якого поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (стаття 2 зазначеного Закону).

Із прийняттям зазначеного Закону було внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, частину 1 статті 34 було доповнено пунктом 10, доповнено частиною 4 статті 34, крім того доповнено частиною 6 статті 35.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, що діяла станом до 29.08.2021) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла станом до 29.08.2021) виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Таким чином, пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавчого провадження у залежності від того, хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а частина четверта статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року, а саме, - крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Судом встановлено, що боржник Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу є підприємством, що надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яке включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

У виконавчому провадженні №63057207 з виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/777/20 від 26.08.2020, стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги.

Заборгованість у боржника (відповідача) перед стягувачем (позивачем) виникла за спожиту електричну енергію, використану боржником у листопаді 2019 року.

Частиною 5 статті 35 Закону України Про виконавче провадження визначено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Згідно з ч.6 ст.35 Закону України Про виконавче провадження у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

Аналіз норм статті 35 Закону України Про виконавче провадження дає підстави дійти висновку, що законодавець встановив певні умови для поновлення виконавчого провадження, у разі якщо виконавче провадження було зупинене відповідно до п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження, до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", однак на момент зупинення виконавчого провадження та теперішній час Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу включено до відповідного реєстру, отже, обставини, що стали підставою для зупинення виконавчого провадження, не усунуто на момент звернення стягувача до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про поновлення виконавчого провадження та розгляду скарги в судовому порядку.

Постанова державного виконавця від 01.10.2020 про зупинення виконавчого провадження №63057207 є чинною, у встановленому законом порядку не скасована, Товариством з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги не оскаржується.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.04.2021 у справі №5/263, однак у зазначеній постанові містяться висновки, які стосуються дій державного виконавця з виконання виконавчого документа, за яким стягнута сума не є заборгованістю за спожиту електроенергію, а є санкцією за порушення умов договору за споживання електроенергії понад обсяг, встановлений законом та є оперативно-господарською санкцією.

Тобто, за правовою природою сум, що присуджені до стягнення рішенням суду від 15.07.2020 у справі №905/777/20, є заборгованістю за спожиту електричну енергію та застосованою відповідальністю згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, які підпадають під дію Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, оскільки нараховані на основну суму заборгованості.

Отже, суд зазначає про встановлення різних обставин у цій справі та у справі №5/263, з огляду на викладене, правовідносини які виникли у справі № 5/263 та у цій справі №905/777/20 не є подібними, а тому посилання заявника на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.04.2021 у справі №5/263 є безпідставними.

У відповідності до приписів Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (у редакції від 29.08.2021) що діє на теперішній час, а саме ст.6 названого Закону встановлено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за спожиту електричну енергію станом на 1 червня 2021р. для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожиту електричну енергію), не погашена станом на розрахункову дату, за умови відсутності поточної заборгованості за електричну енергію на дату укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

Зазначені зміни встановили новий період заборгованості, яка може бути врегулювана відповідно до норм Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення і сума заборгованості за спожиту електроенергію стягнена за рішенням Господарського суду Донецької області у даній справі виникла до 01 червня 2021р, що дає правові підстави для її реструктуризації в порядку передбаченому Законом.

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи, що постанова державного виконавця від 01.10.2020 про зупинення виконавчого провадження №63057207 є чинною, боржник є підприємством, що надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яке включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, обставини, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у відповідності до ст. 35 Закону України Про виконавче провадження не усунуті, скаржником не доведено належними доказами підстави для поновлення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги про визнання бездіяльності державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Хаваліц С.В. противоправної та зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Хаваліц С.В. усунути порушення (поновити порушене право боржника) поновити виконавче провадження №63057207 та направити на адресу скаржника копію постанови про поновлення виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 231, 234, 339, 342, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги №28/3444 від 18.08.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про: 1) визнання бездіяльності державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. протиправною - відмовити; 2) зобов`язання державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. поновити виконавче провадження №63057207 та направити на адресу ТОВ Донецькі енергетичні послуги (87539, Донецька область, м. Маріуполь, бульвар Шевченка, 62) копію постанови про поновлення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набула законної сили в день її постановлення судом 21.09.2021.

У судовому засідання 21.09.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.09.2021

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів в Східний апеляційний господарський суд згідно розділу IV ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна