РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2021Справа № 910/9036/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про стягнення 103 399,91 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача 73 717,66 грн. основного боргу, інфляційної складової в розмірі 22 350,29 грн. та 3% річних - 7 331,96 грн. за спожиті послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення на підставі ст.ст. 16, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 14, 193, 216, 230, 232 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

23.06.2021 року через канцелярію суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що відповідач не є власником, чи орендарем нежитлових приміщень, на опалювальну площу яких позивач здійснив нарахування, яке складає ціну позову; між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини з централізованого опалення щодо нежитлових приміщень за адресою: будинок №3 на вулиці Бориспільській в місті Києві, а також відповідач не є споживачем послуг позивача в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та просить суд в порядку статей 256, 257, 260, 261 ЦК України застосувати загальну позовну давність до даного грошового зобов`язання.

06.07.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 73717,66 грн. основного боргу, інфляційної складової в розмірі 22 350,29 грн. та 3% річних - 7 331,96 грн. за спожиті послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення у період з 01.10.2015 по 31.03.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку №3 по вулиці Бориспільській в м. Києві з 01.07.2014 року здійснюється позивачем на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, номер рішення 198 від 01.06.2021 (переоформлено рішенням від 21.06.2016 №1159).

Відповідно до розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 за відповідачем на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з додатком, зокрема нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд.3 з опалювальною площею 421,1 кв.м.

23.07.2014 року у газеті Хрещатик (№103(4503) позивачем розміщено повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси.

24.07.2020 позивач направив відповідачу два примірника підписаного позивачем договору про надання комунальних послуг №440678/6юр від 24.07.2020, разом із листом № ДЕЗ-1770, проте договір між сторонами не був укладений.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до яких централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (далі - Правила).

Відповідно до ч.3 Правил послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення заборгованості) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, відсутність письмово оформленої двосторонньої угоди про надання житлово-комунальних послуг не позбавляє споживача обов`язку з оплати фактично спожитих послуг, оскільки у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктами 24, 25 Правил передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 р. із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року N 169 (чинним на момент виникнення правовідносин).

Проте, будь-якого належного доказу, зокрема акту про відключення будинку (нежитлового приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 3) від мережі централізованого опалення матеріали справи не містять.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Поясненнями позивача, які викладені у позовній заяві, частково відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, актом постановки на комерційний облік приладу теплової енергії від 25.11.2016 року (прилад комерційного обліку - СВТУ-11Т, заводський номер 4524), нарядами: №41545 від 07.10.2015 підключення (початок опалювального сезону), №47182 від 01.04.2016 відключення (закінчення опалювального сезону), №53629 від 05.10.2016 підключення (початок опалювального сезону), №58688 від 13.03.2017 відключення (закінчення опалювального сезону), №440678 від 03.10.2017 підключення (початок опалювального сезону), №69252 від 04.04.2018 відключення (закінчення опалювального сезону), №5338 від 06.04.2019 відключення (закінчення опалювального сезону), №6735 від 25.10.2018 підключення (початок опалювального сезону), №8545 від 05.04.2020 відключення (закінчення опалювального сезону), №10581 від 16.10.2020 підключення (початок опалювального сезону) та розрахунком суми боргу, що містяться в матеріалах справи підтверджується факт надання позивачем послуг з централізованого опалення в межах опалювальних періодів у будинку за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 3 та факт наявності заборгованості за надані у період з 01.10.2015 року по 31.03.2021 року на суму 73 717,66 грн.

Контр розрахунку вказаної суми основного боргу або доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, надані позивачем докази підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2015 року по 31.03.2021 року на суму 73 717,66 грн.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити в позові в частині вимог, які подані позивачем з пропуском строку позовної давності.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

У відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 73 717,66 грн., яка утворилася у нього за період з 01.10.2015 року по 31.03.2021 року.

Строк позовної давності становить 3 роки.

З позовними вимогами про стягнення вищенаведеної суми боргу позивач звернуся до суду лише 04.06.2021 року.

Отже, строк позовної давності до позовних вимог про стягнення основного боргу за період з жовтня 2015 року по червень 2018 року включно сплив з жовтня 2018 по червень 2021 року відповідно.

Частина 4. ст. 267 Цивільного кодексу України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що в позові в частині стягнення заборгованості за період з жовтня 2015 року по червень 2018 року на суму 51 500,69 грн. слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.06.2018 року по 31.03.2020 року (у межах заявлених позовних вимог) у розмірі 22 216,97 грн., яка заявлена в межах загального строку позовної давності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за період з 01.06.2018 року по 31.03.2020 року у розмірі 22 216,97 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу та 3% річних від суми заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі: інфляційні втрати - 2 079,03 грн., 3% річних - 953,83 грн., без нарахування інфляційної складової боргу та 3% річних на суму заборгованості 51 500,69 грн. в задоволенні якої судом відмовлено за строком позовної давності. В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 148А, код 39604270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, код 37739041) суму заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення у розмірі 22 216,97 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістнадцять) гривень 97 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 2 079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) грн. 03 коп., 3% річних у розмірі 953 (дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 83 коп. та 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2021 року.

Суддя С.О. Чебикіна