ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" вересня 2021 р. Cправа № 902/547/21

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

За участю представників сторін:

позивача Путілін Є.В., ордер ВН №182772 від 25.05.2021

відповідача Бобко Т.Є., довіреність №007.2Др-27-1220 від 29.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Вікулової Наталії Михайлівни ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036)

про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 17888,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Вікулова Наталія Михайлівна звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 17888,91 грн.

Ухвалою від 31.05.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

16.06.2021 на адресу від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з підстав у ньому викладених, та клопотання про розгляд справи із проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 16.06.2021 здійснено перехід до розгляду справи №902/547/21 за правилами загального позовного провадження, за клопотанням відповідача. Підготовче засідання у справі призначено на 06.07.2021.

05.07.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

06.07.2021 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

На визначену судом дату в судове засідання 06.07.2021 з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд постановив продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи та відкласти підготовче засідання на 25.08.2021, в зв`язку з задоволенням усного клопотання представника відповідача (Протокольна ухвала).

В судове засідання 25.08.2021 з`явились представники сторін, які зазначили що всі докази подані до суду.

За наслідками судового засідання суд постановив закрити підготовче провадження у справі, відкрити судове засідання з розгляду справи по суті та відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 14.09.2021 (Протокольна ухвала).

14.09.2021 до суду від представника позивача надійшла заява до якої додано докази понесення позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги.

На визначену судом дату в судове засідання 14.09.2021 з`явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з покладенням на відповідача судових витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила та просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фізичною особою-підприємцем Вікуловою Наталією Михайлівною (далі позивач) відкрито рахунок у АТ Комерційний банк «Приватбанк» для здійснення підприємницької діяльності., що підтверджується довідкою від 11.03.2021р. (а.с. 9).

Як зазначає позивач в позовній заяві, згідно виписки з банку за період з 24.08.2020р. та роздруківки з телефону 24.08.2020р. та дублікату квитанції від 24.08.2020р., з її рахунку було проведено платіж у розмірі 17888,91 грн. на рахунок відповідача.

Позивач звернулась на адресу АК комерційного банку «Приватбанк» із заявою щодо повернення вказаних коштів, оскільки між нею як приватним підприємцем та відповідачем відсутні будь-які цивільно-правові угоди та зобов`язання і нею 24.08.2020р оплата не проводилась

04.09.2020р. АК комерційного банку «Приватбанк» звернувся на адресу відповідача із листом щодо повернення помилково перерахованого платежу в розмірі 17888,91грн, у зв`язку з не вірно вказаними реквізитами (а.с. 13).

28.10.2020р. ТОВ «Вінницягаз Збут» надіслав лист на адресу АК комерційного банку «Приватбанк» що вказана сума була зарахована як оплата заборгованості за гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 за послуги газопостачання. Крім того, зазначено що сума оплати повністю відповідає сумі заборгованості, а тому ТОВ «Вінницягаз Збуд» не вбачає законних підстав для повернення гр. ОСОБА_2 коштів, які були направленні нею на оплату заборгованості за фактично використаний природний газ (а.с. 14).

За твердженням позивача, вона жодного відношення до вказаного громадянина не має.

Позивач 03.11.2020 звернулась до Жмеринського відділу поліції щодо правомірності списання грошових коштів з банківської картки на рахунок ТОВ «Вінницягаз Збут».

09.12.2020р. Жмеринський відділ поліції листом №14487/218/01-20 надала позивачу відповідь на звернення від 03.11.2020 в якій зазначено наступне, проведеною перевіркою встановлено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до довідки Голови квартального комітету «Велика Жмеринка» за вказаною адресою був зареєстрований, але не проживає, оскільки близько десяти років назад помер, що унеможливлює опитати останнього та будь-яких мешканців будинку за вказаною адресою, так як на теперішній час в ньому ні хто не проживає. Крім того, відповідно до довідки Жмеринського відділення АТ «Вінницягаз» в будинок №13 по вул. Єсеніна в м. Жмеринка припинено газопостачання з 05.01.2017 р. у зв`язку із заборгованістю.

У звязку із викладеним вам необхідно звернутись до Жмеринського відділення АТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати письмове роз`яснення щодо збою роботи ЕОМ (терміналу) та перерахування грошових коштів за послуги на реквізити іншої особи (а.с. 15).

Позивач повторно звернулась на адресу АК комерційного банку «Приватбанк» щодо повернення коштів.

Листом від 05.01.2021р. АТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено позивача, що додатковою перевіркою встановлено, що кошти з картки були списані в ході успішної транзакції через термінал з веденням ПІНа. Нажаль на рівні банку немає можливості оскаржити дане списання. З огляду на зазначене у Банку відсутні правові підстави для повернення вам коштів за операцією з проведенням якої ви не погоджуєтеся. Рекомендуємо звернутись до отримувача коштів для ініціювання повернення коштів по зазначеній операції (а.с. 16).

Дані обставини спонукали позивача звернутись до суду з позовною вимого про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 17888,91 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

25.08.2020 на рахунок зі спеціальним режимом використання, відкритий в АТ «Укргазбанк» для зарахування оплати за спожитий природний газ побутовими споживачами надійшли кошти в розмірі 17 885,91 грн від ОСОБА_2 .

В призначенні платежу, зазначеного платником ОСОБА_2 було вказано «Оплата за газ. ОСОБА_3 о/р .07 20.07 20 ».

Отже, відповідно до зазначеного платником (Позивачем) призначення платежу кошти в розмірі 17 885,91 грн Товариством зараховано в рахунок погашення заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Одночасно зазначаємо, що даний особовий рахунок відкритий за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, відповідач наголошує, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на день надходження коштів від Позивача рахувалась заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 17 885,91 грн, яка, в свою чергу, була сплачена ним в повному обсязі та в арифметичній точності.

Таким чином, виникає питання, як банк, міг дізнатися інформацію про номер особового рахунку, відкритий на споживача за вказаною адресою та фактичний розмір заборгованості по ньому, що ставить під сумнів аргументацію позовних вимог щодо безпідставного набуття, збереження майна.

Відповідач звертає увагу суду на те, що без отримання такої інформації безпосередньо від ТОВ «Вінницягаз Збут» (через отримання рахунків на оплату, особисті звернення), а ні банк, а ні сам Позивач ніяким чином не могли володіти інформацією про розміри фактичної заборгованості за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку НОМЕР_1 , також і не могли знати його цифровий номер.

Відомості про розмір заборгованості, рух коштів по особових рахунках споживачів також можливо отримати шляхом реєстрації в особистому кабінеті споживача, отримання рахунку на оплату послуг газопостачання або при зверненні безпосередньо до Товариства.

Таким чином, вважаємо помилковими та недоведеними твердження Позивача про те, що банком самовільно з її рахунку проведено платіж в розмірі 17 885,91 грн.

Відповідач вважає, що у ТОВ «Вінницягаз Збут» відсутнє зобов`язання щодо повернення коштів у зв`язку з їх безпідставним набуттям, збереженням без достатньої правової підстави, враховуюче чітке призначення платежу, зазначене в квитанції самим платником Позивачем, ТОВ «Вінницягаз Збут» мало наявні законні підстави на зарахування коштів в розмірі 17 885,91 грн, в рахунок погашення заборгованості за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яка станом на 25.08.2021 складала 17 885,91 грн і була добровільно сплачена особисто Позивачем.

Отже, враховуюче викладене вище, відповідач вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставного набутого майна в розмірі 17 888,91 грн безпідставними, не аргументованими, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що між приватним підприємцем Вікуловою Н.М. та відповідачем відсутні будь-які цивільно-правові угоди та зобов`язання доказів відкриття рахунку АДРЕСА_3 на ФОП Вікулову Н.М. чи гр. ОСОБА_2 відповідач не надає вказані кошти є безпідставно набутим майном.

З огляду на те, що будь-яких правочинів між позивачем як фізичною особою підприємцем та відповідачем не має і не було, будь-яких зобов`язань також не виникало, тому відповідач безпідставно набув майно у вигляді коштів на суму 17 888грн. 91грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, вказане зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, яка регулює зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулось хоч і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

Відповідно п. 1.23. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, (затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 р. № 22) неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Як встановлено судом, 24.08.2020 з карткового рахунку позивача було здійснено платіж на рахунок відповідача з призначенням платежу оплата за газ ОСОБА_2 о/р НОМЕР_1 в розмірі 17885,91 грн, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 24.08.2020 (а.с. 12).

Позивач звернулась на адресу АК комерційного банку «Приватбанк» із заявою щодо повернення вказаних коштів, оскільки між нею як приватним підприємцем та відповідачем відсутні будь-які цивільно-правові угоди та зобов`язання і нею 24.08.2020р оплата не проводилась

04.09.2020р. АК комерційного банку «Приватбанк» звернувся на адресу відповідача із листом щодо повернення помилково перерахованого платежу в розмірі 17888,91грн, у зв`язку з не вірно вказаними реквізитами (а.с. 13).

28.10.2020р. ТОВ «Вінницягаз Збут» надіслав лист на адресу АК комерційного банку «Приватбанк» що вказана сума була зарахована як оплата заборгованості за гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 за послуги газопостачання. Крім того, зазначено що сума оплати повністю відповідає сумі заборгованості, а тому ТОВ «Вінницягаз Збуд» не вбачає законних підстав для повернення гр. ОСОБА_2 коштів, які були направленні нею на оплату заборгованості за фактично використаний природний газ (а.с. 14).

В матеріалах справи відсутні будь які докази, що між сторонами існують будь-які цивільно-правові угоди та зобов`язання, особовий рахунок НОМЕР_1 який зазначено в призначені платежу належав гр. ОСОБА_1 , який на день перерахування коштів та розгляду справи є померлим. Доказів будь яких відносин між гр. ОСОБА_1 та позивачем матеріали справи не містять, крім того позивач зазначає, що жодного відношення до вказаного громадянина не має.

Станом на день вирішення спору, відповідачем не повернуто позивачу помилково перераховані кошти в розмірі 17885,91 грн., при цьому відповідач факт відсутності договірних чи зобов`язальних правовідносин з позивачем на час перерахування грошових коштів (згідно квитанції № 0.0..1 від 24.08.2020) належними доказами не спростував, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 17885,91 грн.

Одночасно, суд не вбачається достатньо правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 3,00 грн комісії за проведення платежу, оскільки дана сума була отримана банком за проведення даної операції, а не відповідачем.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, суд розглянувши вимогу представника позивача про стягнення з відповідача 3630,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, зазначає наступне.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення судових витрат позивачем долучені: копія договору про надання правничої допомоги №67 від 26.05.2021, п. 3 якого визначено, що розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на момент складання акту виконаних робіт; Ордер серія ВН №182772 від 25.05.2021; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №513 від 16.10.2006 р.; детальний опис робіт № ПЄ-00001 від 14.09.2021 р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 3630,00 грн та квитанція до прибуткового касового ордера № 140921 від 14.09.2021 на суму 3630,00 грн (призначення платежу договір № 67 від 26.05.2021, детальний опис робіт).

Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла відповідні витрати, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18: "Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI)".

Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідачем чи його представником не подано до суду клопотання про неспівмірність заявлених витрат та зменшення розміру витрат понесених позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано клопотання про зменшення заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 250, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036, ) на користь Фізичної особи-підприємця Вікулової Наталії Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) 17885,91 грн. безпідставно набутих коштів, 2269,60 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору та 3629,40 грн витрат на правову допомогу.

3. У позові в частині стягнення 3,00 грн. безпідставно набутих коштів відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 21 вересня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Леніна, 24, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)

3 - відповідачу (вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036)