РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2021Справа № 918/1220/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури (34500, Рівненька область, м. Сарни, вул. Демократична, 32) в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації (34500, Рівненька область, м. Сарни, вул. Демократична 17, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новоконстантинівська, 13/10, оф. 201, )

про стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 15 332,58 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від прокуратури: Татаренко Г.Г.

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Цермолонський І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", в якій просить:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 21.11.2019 до договору № 227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненської РДА та ТзОВ "Укр Газ Ресурс";

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.11.2020 р. до договору № 227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненської РДА та ТзОВ "Укр Газ Ресурс";

- стягнути з ТзОВ "Укр Газ Ресурс" на користь відділу освіти Сарненської РДА безпідставно сплачені кошти в сумі 15 332,58 грн.

В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що оспорювані додаткові угоди суперечать вимогам ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а відтак мають бути визнані судом недійсними, а безпідставно сплачені бюджетні кошти на загальну суму 15 332,58 грн повернуті.

Ухвалою суду Господарського суду Рівненської області від 04.01.2021 позовну заяву заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури від 29.12.2020 № 36-3511вих-20 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.02.2021 підготовче засідання відкладено на 15.02.2021.

01.02.2021 року від Сарненської місцевої прокуратури на адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява від 29.01.2021 № 36-196вих-21 про зменшення позовних вимог.

09.02.2021 від Сарненської місцевої прокуратури на адресу Господарського суду Рівненської області надійшов лист з додатками від 05.02.2021 № 36-240вих-21.

12.02.2021 на електронну адресу Господарського суду Рівненської області від представника відповідача надійшли відзив на позовну заяву, клопотання про залишення заяви без розгляду та клопотання про призначення експертизи.

12.02.2021 від Сарненської місцевої прокуратури на електронну адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява про залишення позовних вимог без розгляду, в якій остання просить:

- прийняти заяву про залишення позовних вимог місцевої прокуратури про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 21.11.2019 та № 2 від 26.11.2020 до договору № 227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненської РДА та ТзОВ "Укр Газ Ресурс" про закупівлю товару без розгляду;

- залишити частину позовних вимог місцевої прокуратури про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 21.11.2019 р. та № 2 від 26.11.2020 р. до договору № 227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненської РДА та ТзОВ "Укр Газ Ресурс" про закупівлю товару без розгляду;

- повернути Рівненській обласній прокуратурі з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4 204 грн 00 коп.;

- заяву заступника керівника місцевої прокуратури від 29.01.2021 № 36-196вих-21 про зменшення позовних вимог вважати як помилково надіслану та не приймати її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.02.2021 справу № 918/1220/20 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

09.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №918/1220/20.

Згідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021, матеріали справи № 918/1220/20 передано на розгляд судді Андреїшиній І.О.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.03.2021 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

31.03.2021 від позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Виходячи з викладеного, враховуючи предмет позову у розглядуваній справі, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів всіх учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що справа № 918/1220/20 підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 прийнято справу № 918/1220/20 до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21.04.2021.

Представник відповідача у су судовому засіданні 21.04.2021 надав суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема, копію висновку експерта № 1502/1 та повідомив, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває аналогічна справа.

Прокурор заперечень проти даного клопотання заперечень не навів.

Суд на місці ухвалив задовольнити дане клопотання, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Позивач участь свого представника у засідання суду 21.04.2021 не забезпечив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

У підготовчому засіданні 21.04.2021 оголошено перерву на 26.05.2021.

Позивач участь свого представника у засідання суду 26.05.2021 не забезпечив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Під час підготовчого засідання 26.05.2021 прокурором подано клопотання про зупинення провадження у справі № 918/1220/20 до вирішення Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/491/19.

Представник відповідача підтримав дане клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 зупинено провадження у справі № 918/1220/20 до закінчення розгляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/491/19.

01.07.2021 через відділ діловодства суду прокурором подано клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з тим, що 18.06.2021 розглянуто справу № 927/491/19 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду та прийнято постанову, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" задоволено частково; рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 927/491/19 у частині визнання недійсними додаткових угод від 05.09.2018 № 2, від 17.09.2018 № 3, від 25.09.2018 № 4, від 16.10.2018 № 5 до договору на постачання природного газу від 02.08.2018 № 621(18)Б, укладених між Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської райдержадміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС" скасовано; у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено; в іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 927/491/19 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 поновлено провадження у справі № 918/1220/20, судове засідання призначено на 11.08.2021.

У судовому засіданні 11.08.2021 судом поставлено питання про вирішення заяви Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури про зменшення позовних вимог.

Прокурор надав пояснення по суті даної заяви та зазначив, що в заяві про залишення позовних вимог без розгляду позивач просив заяву заступника керівника місцевої прокуратури про зменшення позовних вимог за № 36-196вих-21 від 29.01.2021 вважати як помилково надіслану та не приймати її до розгляду.

Суд на місці ухвалив заяву заступника керівника місцевої прокуратури про зменшення позовних вимог за № 36-196вих-21 від 29.01.2021 не приймати до розгляду.

Розглянувши заяву Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури про залишення частини позовних вимог без розгляду, подану останнім 15.02.2021, суд дійшов висновку задоволення даної заяви.

З огляду на волевиявлення позивача щодо залишення частини позовних вимог без розгляду, враховуючи, що заява подана Першим заступником керівника місцевої прокуратури Давидовим Є., який має повноваження на вчинення відповідної процесуальної дії, суд дійшов висновку про можливість розгляду відповідної заяви та залишення частини позовних вимог, зокрема, про визнання недійсними додаткових угод №1 від 21.11.2019 та №2 від 26.11.2020 до договору №227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненької РДА та ТОВ «Укр Газ Ресурс» про закупівлю товару без розгляду.

Разом з тим, судом встановлено, що в заявах позивач просить повернути суму оплати судового збору в розмірі 4 204,00 грн.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про призначення експертизи, в якому останнє просить призначити товарознавчу судову експертизу, суд на місці ухвалив відмовити в його задоволенні. Відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні 11.08.2021 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2021.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 заяву Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури про залишення позовних вимог без розгляду задоволено; залишено частину позовних вимог Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод №1 від 21.11.2019 та №2 від 26.11.2020 до договору №227 від 16.09.2020, укладену між відділом освіти Сарненської РДА та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про закупівлю товару без розгляду; подальший розгляд у справі за позовними вимогами Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратур в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" вирішено здійснювати про стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 15 332,58 грн; в частині заяви позивача щодо повернення судового збору на користь позивача - відмовлено.

Представник прокуратури у судовому засіданні 08.09.2021 підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні 08.09.2021 проти задоволення позовних вимог заперечив.

08.09.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що у липні-серпні 2019 року Відділом освіти Сарненської РДА проведено відкриті торги щодо закупівлі «природного газу» ДК 021:2015 - 091200000-6» - 50000 метрів кубічних з очікуваною вартістю 450 000,00 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті «Prozorro» за UA-2019-07-25-002556-b. Основним критерієм вибору переможця є ціна.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" з пропозицією 264000,00 грн;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз Збут» з попередньою пропозицією 285 000,00 грн.

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" з пропозицією 264 000,00 грн.

За результатами проведених торгів між відділом освіти Сарненської районної державної адміністрації ради (далі - відділ освіти Сарненської РДА) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 227 від 16.09.2019.

Предметом договору № 227 від 16.09.2019 є природний газ з річним обсягом постачання 50 тис.куб.м, (жовтень - 7,950 тис.куб.м., листопад - 13,2 тис.куб.м., грудень - 16,8 тис.куб.м.).

Відповідно до п. 3.2. договору зазначена 4400,00 грн. за 1 000 куб. м., крім того ПДВ - 880,00 грн., всього з ПДВ - 5 280,00 грн.

Пунктом 3.3. договору визначено, що ціна, зазначена в п. 3.2. договору, не може змінюватись протягом дії договору в сторону збільшення суми. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Водночас, у подальшому між замовником та постачальником укладено 2 додаткових угоди, кожного разу збільшуючи ціну за одиницю товару, із одночасним зменшенням кількості одиниць товару, а саме додатковими угодами:

- № 1 від 21.11.2019 ціна газу з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу за 1000 куб. м. становить 5808,00 грн з урахування ПДВ, у тому числі ціна газу - 4840,00 грн, ПДВ (20%) до ціни газу - 968,00 грн;

- № 2 від 26.11.2019 ціна газу з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу за 1000 куб. м. становить 6229,98 грн з урахування ПДВ, у тому числі: ціна газу - 5191,65 грн, ПДВ (20%) до ціни газу - 1038,33 грн;

Таким чином, позивач у позовній заяві зазначає, що внаслідок укладення додаткових угод ціну за кубічний метр газу збільшено з 4400,00 грн до 5191,00 грн. за 1 тис.куб.м., тобто, на 791,00 грн (17,9 % від первинної ціни), кількість зменшено з 50 тис.куб.м до 44 тис.куб.м., що на 6 тис.куб.м. менше від запланованого.

Прокуратура, звертаючись з позовом до суду, зазначає, що ціна за договором була збільшена відповідно до додаткової угоди № 1 до 4840,00 грн та додаткової угоди № 2 до 5191,00 грн, згідно з актами прийому-передачі природного газу за листопад 2019 року було переплачено 6631,72 грн за 8,193860 тис.м3 та за грудень 2019 року 8700,86 грн за 9,159000 тис.м3.

Таким чином, за доводами прокуратури, з відповідача підлягає стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України сума безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 15332,58 грн.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

У ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для звернення з даним позовом до суду, прокурор у позовній заяві зазначив, що порушенням інтересів держави у даному випадку є те, що відділ освіти Сарненської РДА, будучи відповідно до вимог ст. 22 Бюджетного кодексу України розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та уповноваженим на отримання бюджетних асигнувань, здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно, раціонально їх використовувати, сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері, уклав додаткові угоди до договору про закупівлю, усупереч вимогам ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», чим порушив інтереси держави, тим самим «не здійснив та неналежно здійснив їх захист».

Будучи поінформованими обласною прокуратурою, листом відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 26.10.2020 за № 24-420вих-20 про порушення в сфері державних закупівель відділом освіти Сарненської РДА в розумні строки не вжито жодних заходів щодо забезпечення ефективного, результативного і цільового використання бюджетних коштів під час здійснення публічної закупівлі, що підриває його авторитет як органу державної влади, а отже і авторитет держави в цілому. Крім того, даним листом з`ясовувалося питання про вжиті заходи, у тому числі цивільно-правового характеру або ж причини їх невжиття.

Разом з тим, з відповіді відділу освіти Сарненської РДА за № 01-18-1434 від 30.10.2020 вбачається, що останній вважає, що додаткові угоди є правомірними, оскільки збільшивши ціну за 1000 тис.куб.м, остання була меншою за середню ринкову ціну, та це відбувалося на підставі висновку Черкаської торгово-промислової палати, наданого ТОВ «Укр Газ Ресурс». Водночас, про причини не вжиття позивачем заходів щодо повернення безпідставно сплачених коштів у сумі 15332,58 грн обласну прокуратуру не було повідомлено.

Також встановлено, що з жовтня 2020 року, тобто, з часу скерування обласною прокуратурою інформації про виявлені недоліки, під час здійснення вказаної закупівлі до грудня 2020 року відділом освіти Сарненської РДА заходи цивільно-правового характеру не вживались.

Зважаючи на вище викладене, місцевою прокуратурою у грудні 2020 року при направленні позовної заяви в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до відділу освіти Сарненської РДА повторно скеровано відповідне повідомлення.

Наведене вказує на порушення економічних інтересів держави внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, до функцій якого належить захист інтересів у цій сфері, зокрема - перерахування на підставі оскаржуваних угод бюджетних коштів, чим завдано шкоду державним інтересам, що свідчить про невжиття Відділом освіти Сарненської РДА заходів, спрямованих на захист інтересів держави, що повністю кореспондується з нормами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вище викладене, підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень, тобто, нездійснення ним захисту інтересів держави.

Суд зазначає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяви самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений держави здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносин.

Якщо підстави для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачено абзацами 3-м і 4-м частини четвертої статті 23-ї закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави здійснює або не належним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження такого захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

Враховуючи викладені прокурором у позовній заяві обставини та беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що Заступником керівника Сарненської місцевої прокуратури обґрунтовано та з дотриманням вимог ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» подано позовну заяву в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст.ст.632, 638 Цивільного кодексу України «ціна» є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що з врахуванням положень зазначених статей під час укладання договору № 227 від 16.09.2019 відповідач був згоден з п. 3.2. розд. З «Ціна газу» даного договору, за яким ціна природного газу становить 4400,00 грн за 1 000 куб.м.

Також виконання зобов`язань щодо ціни та кількості природного газу ТОВ «Укр Газ Ресурс» підтвердило при наданні своєї тендерної пропозиції, у якій зазначено, що у разі визначення їх переможцями та прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю, останні беруть на себе зобов`язання виконати всі умови, передбачені договором та зазначеним нижче підписом ТОВ «Укр Газ Ресурс» підтверджує повну, безумовну і беззаперечну згоду з усіма умовами проведення процедури закупівлі, визначеними в тендерній документації, а в подальшому підписаним основним договором на постачання природного газу (п. 1, 6 Додатку № 1 до тендерної документації «Форма тендерної пропозиції).

Разом з тим, відповідач не скористався правом відмовитись від укладення договору про закупівлю, а підписав договір, маючи на меті подальше спонукання відділу освіти до укладення незаконних і таких, що порушують інтереси держави, додаткових угод.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону).

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору», внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати за № 0-770 від 25.10.2019 застосовано до додаткових угод від 21.11.2019 та 26.11.2019. Однак, судом встановлено, що вказаний висновок був складений не на дату укладання додаткових угод, і не показував динаміку ціни саме з вересня по листопад 2019 року.

Крім того, варто зазначити, що інформація, наведена у висновку, має виключно довідковий характер, що безпосередньо в ньому і зазначено.

Враховуючи вищевикладене, коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим ними не дотримано вимоги п. 2 ч. 4 статті 36 Закону та безпідставно змінено істотні умови договору.

Змістом діяльності з проведення публічних закупівель законодавцем визначено проведення відбору переможця процедури закупівель за основним критерієм «ціна». Ціна послуги, товару має визначальне значення, а її необґрунтоване збільшення є прямим порушенням вимог законодавства та спробою уникнути наслідків публічного аукціону. Приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на газ повністю нівелює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.

Тому при укладенні додаткових угод необхідною умовою є наявність зміни цін на ринку після укладення договору. Правомірність збільшення ціни за одиницю товару та правомірність укладення додаткових угод залежить від наявності коливання цін на ринку, та його документального підтвердження.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачем не підтверджено коливання ціни товару на ринку станом на дату укладення спірних додаткових угод до договору постачання газу про збільшення ціни за одиницю товару.

Твердження відповідача щодо стійкої динаміки зростання ціни природного газу в спірному періоді, що і стало підставою для ініціювання зміни ціни по договору, суд вважає помилковим, оскільки суд дійшов висновку, що сторони допустили зловживання своїм правом на зміну умов договору.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону "Про публічні закупівлі".

Враховуючи наведене, дії сторін договору по підвищенню ціни за товар шляхом укладення ряду додаткових угод суперечить меті Закону України «Про публічні закупівлі». Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

Згідно зі ст. 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень ст. ст. 11, 177, 202, ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 № 6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 № 6-122цс14.

Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У справі, що розглядається, нікчемними є додаткові угоди №1-2 до Договору. Нікчемність цих додаткових угод (недійсність відповідно до закону) не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, тобто, зобов`язання є договірними.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована ст. 1212.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Таким чином, за висновком суду, відповідно до ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», ч. 2 ст. 215 ЦК України додаткові угоди № 1 від 21.11.2019, № 2 від 26.11.2019 є нікчемними, оскільки укладені в порушення вимог ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічна закупівлі», а тому є всі підстави вважати, що кошти, які отримані на підставі нікчемних угод отримані безпідставно.

Зокрема, ціна за договором була збільшена відповідно до додаткової угоди № 1 до 4840,00 грн та додаткової угоди № 2 до 5191,00 грн, згідно з актами прийому-передачі природного газу за листопад 2019 року було переплачено 6631,72 грн за 8,193860 тис.м3 та за грудень 2019 року 8700,86 грн за 9,159000 тис.м3.

Крім того, укладенням додаткових угод до договору поставки природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки, з урахуванням додаткових угод, відділ освіти отримав на 6 тис.куб.м. менше газу у порівнянні з первісним договором за вищою ціною.

Таким чином, на підставі додаткових угод №1,2 надміру безпідставно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 15 332,58 грн.

Оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснювалося за рахунок коштів державного бюджету, розпорядником яких є відділ освіти Сарненської РДА, тому бюджетні кошти у розмірі 15332,58 грн підлягають поверненню на користь саме відділу освіти Сарненської РДА.

Таким чином, враховуючи положення вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову Заступника керівника Сарненської місцевої в інтересах держави в особі Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 15 332,58 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новоконстантинівська, 13/10, оф. 201, ) на користь Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації (34500, Рівненька область, м. Сарни, вул. Демократична 17, рахунок UA 0043585, UA 85, ГУДКСУ в Рівненській області, МФО 8330172, ) безпідставно сплачені кошти у сумі 15 332 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять дві) грн 58 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новоконстантинівська, 13/10, оф. 201, ) на користь Рівненької обласної прокуратури (р/р UA 0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.09.2021

Суддя І.О. Андреїшина