РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/10776/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп"

про стягнення 137 094,51 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" (далі - відповідач) про стягнення 137 094,51 грн., з яких: 111 753,00 грн. - основний борг, 17 877,46 грн. - пеня, 7 464,05 грн. - 3 % річних. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких згідно із попереднім (орієнтовним) розрахунком, наведеним у позовній заяві, склав 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" посилалося на неналежне виконання відповідачем обов`язків за укладеним між сторонами 18.07.2019 року договором підряду № 18/07-2019 в частині оплати виконаних позивачем робіт, у зв`язку з чим за Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" утворилась заборгованість, а також виникли підстави для нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі № 910/10776/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, цією ухвалою відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 21.07.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/10776/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03148, місто Київ, вулиця Петра Курінного, будинок 2-А, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 649.

Зазначена ухвала суду вручена представнику відповідача 04.08.2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 649.

Крім того, копія ухвали від 21.07.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/10776/21 була додатково направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з відповідним трек-номером 657 на поштову адресу відповідача, вказану в додатковій угоді від 17.09.2019 року № 1 до укладеного між сторонами договору підряду від 18.07.2019 року № 18/07-2019, а саме: 03143, місто Київ, а/с 33, відповідно до якого відповідач ухвалу суду отримав 28.07.2021 року.

Слід також зазначити, що 30.07.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 30.07.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи. Факт ознайомлення 05.08.2021 року представника відповідача з матеріалами справи № 910/10776/21 підтверджується відповідною відміткою, вчиненою представником Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" - адвокатом Шпариком Юрієм Михайловичем на поданому ним клопотанні.

Проте відповідачем, у тому числі після ознайомлення його представника з матеріалами справи, в установленому законом порядку відзиву на позовну заяву на час розгляду по суті та вирішення даного спору подано не було.

Слід також зазначити, що 01.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 27.08.2021 року № 27/08/2020/1, в якому останній просив розглядати справу № 910/10776/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Також, 01.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 27.08.2021 року № 27/08/2020/2, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" просило розглядати справу № 910/10776/21 за правилами загального позовного провадження.

Крім того, 03.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" про стягнення збитків у розмірі 111 753,00 грн., а також штрафу в сумі 5 587,65 грн. Зустрічна позовна заява обґрунтована неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" обов`язків за договором від 18.07.2019 року № 18/07-2019 та фактичним усуненням Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" відповідних недоліків власним коштом, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" виник обов`язок відшкодувати вартість таких витрат у розмірі 111 753,00 грн. та сплатити нарахований штраф в сумі 5 587,65 грн. Разом із тим, у наведеному зустрічному позові Товариство з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" просило суд поновити йому строк на подання зустрічної позовної заяви.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 08.09.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" від 27.08.2021 року № 27/08/2020/1 про розгляд справи № 910/10776/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін залишено без розгляду, а в задоволенні клопотання останнього від 27.08.2021 року № 27/08/2020/2 про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

Крім того, ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" про поновлення пропущеного строку на подання зустрічного позову відмовлено, а зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом у загальному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" (підрядник) було укладено договір підряду № 18/07-2019 (далі - Договір), за умовами якого підрядник зобов`язався за замовленням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений цим Договором термін роботи по об`єкту: "Реконструкція водопровідних очисних споруд МРВ "Дніпро-Кіровоград", розташованих по вул. Заводська, 5а в с. Ревівка-2 Світловодського району Кіровоградської області", а саме: занурення паль, без розбиття оголовків, без подачі паль до місця занурення, а замовник зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик, палі згідно проекту, проектну документацію, копії дозвільних документів на виконання робіт по будівельному майданчику, прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх згідно з умовами даного Договору.

Означений Договір, а також додаткові угоди від 17.09.2019 року № 1, від 01.10.2019 року № 2 та додатки до нього, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками вказаних суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.1 Договору підрядник розпочне виконання робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня виконання замовником зобов`язань щодо: надання будівельного майданчика, перерахування передплати (пункт 4.1.1 Договору) та передачі проектної документації стадії "РП".

За умовами пункту 2.4 Договору датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником після підписання акту приймання-передачі закінчених робіт. Будівельні роботи за Договором вважаються виконаними підрядником у повному обсязі та прийнятими замовником після підписання сторонами останнього (у часі) акту виконаних робіт, підписанням яких завершується виконання будівельних робіт, передбачених переліком пункту 1.1, а також наданням усієї необхідної приймально-здавальної документації, що відповідає видам робіт, виконуваних підрядником.

За змістом пункту 3.1 Договору договірна ціна робіт є орієнтовною та складається на підставі твердих одиничних розцінок, визначається Додатком № 1, який є невід`ємною частиною даного Договору.

З наявного у матеріалах справи Додатку № 1 до цієї угоди вбачається, що погоджена сторонами договірна ціна становить 2 056 150,00 грн. (у тому числі ПДВ 20 %), що узгоджується з пунктом 3.4 Договору.

За змістом пункту 4.1 наведеного правочину розрахунки за даним Договором здійснюються замовником шляхом перерахування попередньої оплати на виконання робіт у розмірі 100 % вартості перебазування палевдавлюючої установки та її монтажу в сумі 250 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 41 666,67 грн.; 100 % вартості статичних випробувань паль в сумі 240 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 40 000,00 грн.; 20 % вартості занурення паль в сумі 313 230,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 52 205,00 грн.; усього 803 230,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 133 871,67 грн. протягом 5-ти календарних днів після підписання Договору. Заключний етап - остаточний розрахунок з урахуванням усіх попередніх оплат, після підписання актів виконаних робіт та передачі виконавчої документації у повному об`ємі - 1 252 920,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 212 240,00 грн.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розрахунки за виконані підрядником роботи за цим Договором здійснюються замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника протягом п`яти банківських днів із дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт, здачі майданчика під будівельні роботи та не прив`язані до строків відкопування паль. При неможливості надання підрядником виконавчої документації через невідривку котловану замовником, оплата здійснюється повністю за виконані роботи.

Пунктом 5.2 Договору на замовника покладено обов`язок, зокрема, прийняти в установленому порядку роботи, виконані підрядником відповідно до умов цього Договору, оглянути їх та в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків негайно (не пізніше трьох робочих днів) заявити про них підрядникові.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 означеної угоди підрядник забезпечує повне, якісне і своєчасне ведення виконавчої документації, що передбачене діючим порядком і цим Договором, визначає осіб, відповідальних за її ведення. Підрядник здійснює ведення виконавчої документації, замовник у будь-який час може ознайомитися з порядком ведення документації, при необхідності завіряє кожен запис, висловлює свої претензії щодо об`єктивності і повноти інформації, ходу виконання робіт. Вимоги замовника по усуненню виявлених порушень враховуються підрядником, і запис про їх виконання заноситься в журнал.

Згідно з пунктами 10.2, 10.3 Договору з метою забезпечення контролю за відповідністю робіт, матеріальних ресурсів установленим вимогам, замовник здійснює технічний нагляд та контроль за виконанням робіт. Технічний нагляд та контроль за виконанням робіт забезпечується шляхом, зокрема, перевірки замовником ведення документації про виконання цього Договору та виконання підрядником вказівок і приписів уповноважених державних органів і проектної організації, що здійснює авторський нагляд стосовно якості виконаних робіт і матеріальних ресурсів, а також іншими заходами і засобами, що забезпечують можливість здійснення контролю та нагляду.

Пунктом 10.5 цього правочину унормовано, що у разі виявлення невідповідності виконаних робіт установленим вимогам замовник приймає рішення про усунення підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання робіт (будівництва об`єкта).

Підрядник у порядку, визначеному нормативними документами та цим Договором, веде і передає замовнику після завершення робіт виконавчу документацію (пункт 9.2 Договору).

Відповідно до пунктів 11.3, 11.5 Договору передача закінчених робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання-передачі. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

За умовами пункту 16.2 Договору останній укладено на строк з дати його підписання і закінчується 31.12.2019 року.

Разом із тим, відповідно до пункту 3.3 Договору, у разі виникнення необхідності у виконанні додаткових робіт, не врахованих проектно-кошторисною документацією, та, відповідно, підвищенні договірної ціни, підрядник зобов`язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити замовника про обставини, що призвели до виконання таких робіт, та подати замовнику пропозиції з відповідними розрахунками щодо подальшого укладання додаткової угоди по виконанню даних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із необхідністю виконання додаткових робіт по бурінню лідерних свердловин на об`єкті: "Реконструкція водопровідних очисних споруд МРВ "Дніпро-Кіровоград", розташованих по вул. Заводська, 5а в с. Ревівка-2 Світловодського району Кіровоградської області", сторони у додатковій угоді від 01.10.2019 року № 2 до Договору погодили збільшити договірну ціну робіт на суму Додатка № 1 до цієї додаткової угоди на суму 352 400,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % в сумі 58 733,33 грн.

За умовами пунктів 2, 4 цієї додаткової угоди № 2 замовник здійснює авансовий платіж у сумі 100 000,00 грн., у тому числі ПДВ в сумі 16 666,67 грн. Згідно з пунктом 3.4 Договору загальна вартість договору, а саме: робіт по влаштуванню пальового поля без розбиття оголовків, з виходом цієї додаткової угоди № 2 складає 2 408 550,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 401 425,00 грн. та складається з суми Додатків № 1 до Договору і цієї додаткової угоди № 2.

Відповідно до пункту 5.4 Договору при необхідності виконання додаткових робіт складається відповідний акт, в якому зазначається перелік додаткових робіт та погоджена сторонами їх вартість, що має бути підписаний обома сторонами, а додаткові роботи, зазначені в такому акті, з встановленням їх вартості, повинні бути оплачені замовником додатково, якщо дані роботи не входять у раніше підписану договірну ціну та погоджені сторонами в акті. Додаткові роботи та їх вартість, що не погоджені сторонами у відповідному акті, не підлягають відшкодуванню замовником.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищезазначеного Договору (у тому числі додаткової угоди від 01.10.2019 року № 2 до нього) позивач виконав передбачені цим правочином роботи на загальну суму 452 500,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідного акту від 09.06.2020 року № 6 виконаних будівельних робіт за червень 2020 року на суму 452 500,00 грн., скріпленого підписами уповноважених представників сторін та печатками наведених суб`єктів господарювання без будь-яких зауважень чи заперечень, а також довідки форми № КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2020 року на суму 452 500,00 грн.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання зі своєчасної оплати виконаних позивачем робіт за актом № 6 виконаних будівельних робіт за червень 2020 року, у зв`язку з чим, листом від 20.08.2020 року № 196 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" звернулося до замовника з претензією про сплату боргу в розмірі 452 500,00 грн., а також 9 643,44 грн. пені, нарахованої позивачем внаслідок несвоєчасного проведення розрахунків за Договором.

25.08.2020 року відповідач сплатив на банківський рахунок підрядника грошові кошти у розмірі 226 250,00 грн. (50 % від суми акту № 6).

Разом із тим, у відповідь на претензію позивача, листом від 26.08.2020 року № 26/08/2020/2 Товариство з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" повідомило підрядника про відсутність підстав для проведення з позивачем остаточних розрахунків за Договором внаслідок ненадання підрядником належним чином оформленої виконавчої документації за цією угодою в повному обсязі.

Разом із тим, 19.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" додатково перерахувало позивачу грошові кошти в сумі 114 497,00 грн., заборгувавши таким чином Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" 111 753,00 грн.

Зважаючи на означені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з замовника 111 753,00 грн. основного боргу, а також, враховуючи несвоєчасне проведення останнім розрахунків, нарахував 17 877,46 грн. пені та 7 464,05 грн. 3 % річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, зокрема, положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За умовами частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 2.4 Договору датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником після підписання акту приймання-передачі закінчених робіт.

Відповідно до пунктів 11.3, 11.5 Договору передача закінчених робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання-передачі. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розрахунки за виконані підрядником роботи за цим Договором здійснюються замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника протягом п`яти банківських днів із дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт, здачі майданчика під будівельні роботи та не прив`язані до строків відкопування паль.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

У той же час у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, прийняті судом, які свідчать про виявлення відповідачем допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків та негайного (не пізніше трьох робочих днів) повідомлення про такі відступи підрядника у порядку пункту 5.2 Договору.

Суд також звертає увагу на положення пункту 4.3 Договору, за якими підрядник не пізніше 25 числа звітного місяця подає замовнику акти приймання виконаних робіт з додаванням відповідних виконавчих схем. Замовник протягом 3-х календарних днів розглядає подані документи та приймає рішення щодо їх підписання.

Проте матеріали справи не містять доказів прийняття замовником рішення про відмову від підписання, зокрема, акту від 09.06.2021 року № 6 виконаних будівельних робіт за червень 2020 року на суму 452 500,00 грн., внаслідок, зокрема, ненадання позивачем до вказаного акту відповідної виконавчої документації (виконавчих схем), тоді як здійснені відповідачем часткові оплати боргу протягом серпня 2020 року - березня 2021 року свідчать про його фактичну наявність.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 111 753,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення в установленому порядку і строки не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" 3 % річних у розмірі 7 464,05 грн., з яких: 2 670,49 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 15.06.2020 року по 25.08.2020 року на суму основного боргу в розмірі 452 500,00 грн., 3 824,25 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 26.08.2020 року по 19.03.2021 року на суму основного боргу в розмірі 226 250,00 грн., 969,30 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 20.03.2021 року по 30.06.2021 року на суму основного боргу в розмірі 114 497,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень нормативних законодавчих приписів, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень норми статті 625 Цивільного кодексу України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку суми 3 процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що проценти річні, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У той же час, при дослідженні здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 3 % річних судом було встановлено, що такий розрахунок не у повній мірі відповідає положенням законодавства та умовам укладеного між сторонами Договору в силу допущених помилок при визначенні бази нарахування та початкових і кінцевих дат періодів прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати вартості виконаних позивачем робіт за актом № 6 виконаних будівельних робіт за червень 2020 року.

Так, згідно з частиною другою статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, зважаючи на погоджений сторонами строк оплати виконаних позивачем робіт (протягом п`яти банківських (а не календарних) днів із дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт), а також враховуючи дату фактичного підписання між сторонами акту виконаних робіт № 6 - 09.06.2020 року, суд дійшов висновку про те, що кінцевою датою оплати робіт, виконаних за вказаним актом, є 16.06.2020 року, тоді як першим днем прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати цих робіт є 17.06.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною сумою 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача протягом дійсного періоду прострочення ним виконання грошового зобов`язання за Договором, є 3 % річних у розмірі 7 338,68 грн., з яких: 2 559,22 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 17.06.2020 року по 24.08.2020 року на суму основного боргу в розмірі 452 500,00 грн., 3 824,20 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 25.08.2020 року по 18.03.2021 року на суму основного боргу в розмірі 226 250,00 грн., 955,26 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 19.03.2021 року по 30.06.2021 року на суму основного боргу в розмірі 111 753,00 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає 7 338,68 грн. 3 % річних, тоді як у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 125,37 грн. слід відмовити.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" 17 877,46 грн. пені, з яких: 8 456,56 грн. - пеня, нарахована у період з 30.06.2020 року по 25.08.2020 року на суму основного боргу в розмірі 452 500,00 грн., 9 420,90 грн. - пеня, нарахована у період з 26.08.2020 року по 30.12.2020 року на суму основного боргу в розмірі 226 250,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Визначення поняття "пеня" міститься у частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

За умовами пункту 13.4 Договору, у разі невиконання замовником підпункту 4.1 Договору, останній сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду часу, за який нараховується пеня, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 17 877,46 грн., суд дійшов висновку про те, що останній також не у повній мірі відповідає положенням законодавства та умовам укладеного між сторонами Договору в силу допущених позивачем аналогічних помилок при визначенні початкових та кінцевих дат періодів прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною сумою пені, що підлягає стягненню з відповідача протягом дійсного періоду прострочення ним виконання грошового зобов`язання за Договором, є сума, яка за розрахунком суду складає 16 838,94 грн., з яких: 8 308,20 грн. - пеня, нарахована у період з 30.06.2020 року (дата, вказана позивачем у розрахунку) по 24.08.2020 року на суму основного боргу в розмірі 452 500,00 грн., 8 503,74 грн. - пеня, нарахована у період з 25.08.2020 року по 17.12.2020 року (кінцева дата шестимісячного строку нарахування пені) на суму основного боргу в розмірі 226 250,00 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає 16 838,94 грн. пені, тоді як у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 038,52 грн. пені слід відмовити.

Разом із тим, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем або доказів належного виконання ним своїх грошових обов`язків зі своєчасної та повної оплати вартості виконаних підрядником робіт.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, орієнтовний розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" на правову допомогу в даній справі склав 10 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано, зокрема, копію укладеного 29.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" (замовник) та адвокатом Єрмолаєвим Юрієм Анатолійовичем (виконавець) договору про надання правової допомоги № 2906-СВА.

За умовами пункту 1.2 цього договору виконавець здійснює представництво прав та інтересів замовника у суді першої інстанції, а саме господарському суді міста Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" про стягнення заборгованості по договору підряду № 18/07-2019.

За змістом пункту 4.1 вказаного договору за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, замовник зобов`язується сплатити виконавцю 10 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок протягом 5 днів з дня підписання даного договору.

Слід зазначити, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем також було долучено до матеріалів справи копії виставленого адвокатом рахунку на оплату від 29.06.2021 року № 1/2906-СВА на суму 10 000,00 грн., а також платіжного доручення про оплату позивачем вартості означених послуг від 30.06.2021 року № 8 на суму 10 000,00 грн. Наявність у Єрмолаєва Юрія Анатолійовича статусу адвоката та права на заняття адвокатською діяльністю підтверджуються, зокрема, актуальними відомостями Єдиного реєстру адвокатів України, що містяться у вільному доступі.

Суд також звертає увагу на те, що у межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених позивачем, у зв`язку із розглядом справи № 910/10776/21, в порядку частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не надходило. Такого клопотання не було викладено відповідачем і у поданих заявах з процесуальних питань.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідачем надано не було.

У той же час із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є підтвердженими та фактично понесеними.

Відтак, відповідачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи).

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, зважаючи на те, що фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є підтвердженими, враховуючи часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" у даній справі, суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених позивачем витрат у розмірі 9 915,10 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" про стягнення 137 094,51 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" (03148, місто Київ, вулиця Петра Курінного, будинок 2-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка" (50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Широківське шосе, будинок 39; ) 111 753 (сто одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 00 коп. основного боргу, 7 338 (сім тисяч триста тридцять вісім) грн. 68 коп. 3 % річних, 16 838 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 94 коп. пені, 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору, а також 9 915 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 10 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22.09.2021 року.

Суддя В.С. Ломака