ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 910/3343/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Севрук В.О., ордер серії АР №1036386 від 09.02.2021;

від відповідача - Яговдік С.М., довіреність №8-2341 від 05.07.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3343/21 (суддя Андреїшина І.О., повний текст складено - 31.05.2021) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення 775 131,08 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення 775 131,08 грн., з яких - 654 826,95 грн. основного боргу, 43 541,99 грн. 3% річних та 76 762,14 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №УМТЗ-18-372/3 від 03.10.2018, в частині повного та своєчасного здійснення оплати поставленого товару на суму 654 826,95 грн., що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3343/21 позов задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» суму основного боргу у розмірі 654 826,95 грн., 3% річних у розмірі 43 541,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 76 762,14 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 11 626,97 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання ДП «Завод 410 ЦА» договірних зобов`язань в частині оплати отриманого товару, у зв`язку з чим, заявлена до стягнення сума заборгованості у розмірі 654 826,95 грн. визнана судом доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар. Тому, враховуючи порушення відповідачем строків оплати товару, згідно арифметично вірного розрахунку позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову також в частині нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат. Окрім цього, беручи до уваги обсяг наданих послуг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи, що справа №910/3343/21 є малозначною, розгляд якої проводиться за правилами спрощеного позовного провадження (без проведення судового засідання), враховуючи ціну позову, суд дійшов висновку про покладення на відповідача понесених позивачем адвокатських витрат у розмірі 10 000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3343/21 та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

За доводами апелянта, матеріали справи не містять належних доказів виконання позивачем умов договору та прийняття (отримання) товару відповідачем у кількості та якості відповідно до норм статей 673, 674 Цивільного кодексу України, в тому числі не надано документів, які передбачені авіаційними правилами та умовами договору, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника та доказів надходження таких документів покупцю. Як зазначає апелянт, договором встановлено, що зобов`язання покупця з оплати товару зумовлене настанням певних обставин та строк його виконання визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, а саме від 10 до 14 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК (внутрішнього технічного контролю). На переконання апелянта, оскільки матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем ВТК (внутрішнього технічного контролю) поставленого товару, у відповідача відсутні підстави щодо виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар. Крім того, відповідач не згоден із розміром покладених на нього адвокатських витрат.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (постачальник) 03.10.2018 було укладено договір купівлі-продажу №УМТЗ-18-372/3, за умовами п. 1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити покупцю товари, зазначені в п. 1.3. цього договору, а покупець прийняти і оплатити.

Згідно п. 1.4 договору номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим договором, передбачені у специфікаціях (додатках), що є невід`ємною частиною даного договору.

Загальна ціна цього договору на момент його укладення складає 16 258,18 грн., в тому числі ІІДВ 20%: 2 709,70 грн. Ціна цього договору може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до цього договору (п.п 3.1, 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться наступним шляхом :

- покупець направляє постачальнику (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору;

- продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції;

- покупець згідно рахунку в рамках специфікацій (додатків), проводить платіж, умови зазначаються в кожній специфікації окремо.

Відповідно до п. 4.3 договору днем оплати товару вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів (п. 5.6 договору).

Згідно п. 6.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України (п. 7.1 договору).

У додатках до договору №№1,2,3,4,5,6,7 сторони погодили специфікації №№1,2,3,4,5,6,7 від 03.10.2018, в яких сторонами вказано найменування, кількість, вартість та строк поставки товару.

Додатковою угодою №1 до договору від 30.10.2018 сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями та складає 49 403,60 грн., в тому числі ПДВ 20% - 8 233,93 грн. Додаткова угода №1 та специфікація №2 набирають чинності з моменту її підписання сторонами та вважаються невід`ємними частинами договору №УМТЗ-18-372/03 від 03.10.2018.

Додатковою угодою №2 до договору сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями та складає 309 475,52 грн., в тому числі ПДВ 20% - 51 579,25 грн.

Додатковою угодою №3 до договору сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями та складає 531 360,57 грн., в тому числі ПДВ 20% - 88 560,10 грн.

Додатковою угодою №4 до договору від 20.11.2018 сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями складає 567 615,65 грн., в тому числі ПДВ 20% - 94 602,61 грн.

Додатковою угодою №5 до договору від 05.12.2018 сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями складає 590 088,22 грн., в тому числі ПДВ 20% - 98 348,04 грн.

Додатковою угодою №6 до договору від 29.12.2018 сторони погодили п. 3.1 викласти в наступній редакції: ціна договору визначається специфікаціями складає 700 858,60 грн., в тому числі ПДВ 20% - 116 809,77 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» було поставлено Державному підприємству «Завод 410 ЦА» товар на загальну суму 654 826,95 грн., що підтверджується видатковими накладними та виставленими рахунками-фактури.

Проте, відповідач вартість поставленого товару у передбачені договором строки не оплатив, що слугувало підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції позов задоволено повністю, з чим колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою відноситься до договору поставки.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання взятих на себе договірних зобов`язань, позивач передав, а відповідач отримав визначений у специфікаціях товар, за видатковими накладними №РН-001919 від 25.10.2018 на суму 59 220 грн., №РН-02181 від 13.11.2018 на суму 33 145,42 грн., №РН-001943 від 30.10.2018 на суму 10 625,62 грн., №РН-02244 від 19.11.2018 на суму 28 221,48 грн., №РН-0002049 від 09.10.2018 на суму 14 780,16 грн., №РН-0002023 від 05.10.2018 на суму 1 478,02 грн., №РН-02204 від 14.11.2018 на суму 30 357,62 грн., №РН-02215 від 15.11.2018 на суму 5 303,80 грн., №РН-02389 від 11.12.2018 на суму 441,77 грн., №РН-02205 від 14.11.2018 на суму 38 228,14 грн., №РН-02216 від 15.11.2018 на суму 300 грн., №РН-02303 від 28.11.2018 на суму 258 грн., №РН-02182 від 13.11.2018 на суму 16 888,25 грн., №РН-02221 від 15.11.2018 на суму 14 717,57 грн., №РН-02238 від 19.11.2018 на суму 53 934,34 грн., №РН-02245 від 20.11.2018 на суму 15 359,53 грн., №РН-02269 від 22.11.2018 на суму 4 800 грн., №РН-02390 від 11.12.2018 на суму 1 077,18 грн., №РН-02395 від 12.12.2018 на суму 21 568,44 грн., №РН-02444 від 22.12.2018 на суму 904,13 грн., №РН-02431 від 19.12.2018 на суму 4 690,22 грн., №РН-02445 від 22.12.2018 на суму 1 008,00 грн., №РН-0000038 від 24.01.2019 на суму 32 373,71 грн., №РН-0000081 від 31.01.2019 на суму 2 923,34 грн., №РН-0000115 від 08.02.2019 на суму 6 361,56 грн., №РН-0000141 від 14.02.2019 на суму 97,92 грн., №РН-0000033 від 21.01.2019 на суму 267,16 грн., №РН-0000039 від 24.01.2019 на суму 17 347,38 грн., №РН-0000079 від 31.01.2019 на суму 3 786,74 грн., №РН-0000142 від 14.02.2019 на суму 2 525,90 грн., №РН-0000160 від 19.02.2019 на суму 110,30 грн., №РН-0000032 від 21.01.2019 на суму 12 325,21 грн., №РН-0000040 від 24.01.2019 на суму 13 508,12 грн., №РН-0000057 від 25.01.2019 на суму 5 040,00 грн., № РН-001899 від 22.10.2018 на суму 200 851,92 грн., які підписані представниками сторін без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи строку поставки.

Крім того, в матеріалах справи містяться виставлені позивачем відповідачу рахунки-фактури №0001609 від 03.10.2018 на суму 16 258,18 грн., №0001693 від 18.10.2018 на суму 200 851,92 грн., №0001719 від 23.10.2018 на суму 33 145,42 грн., №0001737 від 25.10.2018 на суму 10 625,62 грн., №0001739 від 25.10.2018 на суму 59 220,00 грн., №0001820 від 08.11.2018 на суму 36 103,19 грн., №0001821 від 08.11.2018 на суму 67 007,62 грн., №0001836 від 12.11.2018 на суму 106 776,86 грн., №0001966 від 05.12.2018 на суму 22 472,57 грн., №0002011 від 13.12.2018 на суму 4 690,22 грн., №0002051 від 22.12.2018 на суму 1008,00 грн., №0000062 від 15.01.2019 на суму 41 756,53 грн., №0000063 від 15.01.2019 на суму 24 037,49 грн., №0000064 від 15.01.2019 на суму 30 873,34 грн.

При цьому, наявними у справі експрес-накладними підтверджується факт надання послуг позивачу з транспортування товару відповідачу.

Згідно зі ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до пункту 6.1 договору покупець, зокрема, зобов`язаний приймати поставлені товари, згідно з умовами цього договору.

Зі змісту видаткових накладних вбачається, що представник відповідача прийняв товар без застережень щодо відсутності документів, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо ненадання (надання не у повному обсязі) документів на товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, видаткові накладні не містять жодних зауважень щодо кількості, якості чи асортименту поставленого товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу загальною вартістю 654 826,95 грн.

Разом з тим, відповідачем не подано до суду доказів, які підтверджують оплату за отриманий товар.

Відповідач заперечує щодо настання строку оплати товару, посилаючись на те, що за умовами договору, зобов`язання покупця з оплати товару зумовлене настанням певних обставин та строк його виконання визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, а саме від 10 до 14 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК (внутрішнього технічного контролю). На переконання апелянта, оскільки матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем ВТК (внутрішнього технічного контролю) поставленого товару, у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунку за отриманий товар.

Так, Специфікаціями до договору №УМТЗ-18-372/3 від 03.10.2018, в яких сторонами погоджено найменування та порядок поставки товарів, передбачено, що 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Разом з тим, вхідний технічний контроль має проводитись саме відповідачем і умовами договору не встановлений термін його проведення, а отже, відповідач може відтерміновувати проведення вхідного контролю, ухиляючись від оплати отриманого товару і вказана подія може не настати.

Відтак, проходження вхідного технічного контролю не може бути визнано подією, яка має неминуче настати.

Таким чином, доводи апелянта про ненастання строку оплати товару, у зв`язку з відсутністю доказів проведення відповідачем ВТК, відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Отже, покупець зобов`язаний оплатити товар після його поставки, з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

Таким чином, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості отриманого товару настав.

Враховуючи доведеність позивачем факту передачі товару відповідачу загальною вартістю 654 826,95 грн. та відсутність доказів оплати відповідачем поставленого товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 654 826,95 грн.

Стосовно вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 43 541,99 грн. та 76 762,14 грн. інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Враховуючи допущене відповідачем прострочення грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого товару згідно договору №УМТЗ-18-372/3 від 03.10.2018, судова колегія здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 43 541,99 грн. та 76 762,14 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.11.2018 по 25.02.2021, дійшла висновку про його обґрунтованість та правильність, у зв`язку з чим, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Крім цього, судом обґрунтовано покладено на ДП «Завод 410 ЦА» витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» та Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» 01.02.2021 було укладено договір - доручення про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтереси, у тому числі і ведення даної справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У акті приймання-передачі №ОУ-0000070 від 23.04.2021 та розрахунку суми гонорару, визначено перелік послуг наданих Адвокатським бюро під час розгляду даної справи в першій інстанції, а саме - підготовка даної позовної заяви (5 000 грн.), підготовка відповіді на відзив на позовну заяву по справі №910/3343/21 (5 000 грн.).

За надання правової допомоги у даній справі на суму 10 000 грн., Адвокатським бюро було виставлено позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000070 від 23.04.2021.

В якості доказу оплати адвокатських послуг, позивачем надано платіжне доручення №8026 від 23.04.2021 на суму 10 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 вказаної статті).

За доводами апелянта, з наданих позивачем документів не вбачається, що витрати у розмірі 10 000 грн. мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим.

Колегія суддів звертає увагу, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Таких доказів або обґрунтувань, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач не надав, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про те, що ним у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи.

Беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання позивачу професійної правничої допомоги у цій справі в першій інстанції на суму 10 000 грн., та те, що розмір таких витрат є обґрунтованим, співмірним з виконаними роботами (наданими послугами), обсягом наданих послуг та складністю даної справи, місцевий суд дійшов вірного висновку про покладення на ДП «Завод 410 ЦА» адвокатських витрат в сумі 10 000 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Крім цього, на відповідача також підлягають покладенню понесені позивачем під час розгляду справи в апеляційному порядку, витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., з огляду на наступне.

Згідно акту приймання-передачі №ОУ-0000144 від 08.09.2021 та розрахунку суми гонорару за договором про надання правової допомоги від 01.02.2021, визначено перелік послуг наданих Адвокатським бюро під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції, а саме - участь представника в судовому засіданні 20.09.2021 (3 000 грн.), підготовка відзиву на апеляційну скаргу по справі №910/3343/21 (5 000 грн.).

Загальна вартість наданих адвокатським бюро юридичних послуг за представництво інтересів позивача у Північному апеляційному господарському суді по справі №910/3343/21 складає 8 000 грн.

При цьому, позивачем додано рахунок-фактуру №СФ-0000144 від 08.09.2021 на вказану суму, а також докази фактичної оплати цих витрат позивачем на користь бюро - платіжне доручення №8283 від 08.09.2021 на суму 8 000 грн.

Таким чином, з огляду на підтверджений матеріалами справи факт надання Адвокатським бюро позивачу професійної правничої допомоги у цій справі в суді апеляційної інстанції на суму 8 000 грн., колегія суддів дійшла висновку про покладення вказаних витрат на відповідача.

Також, колегією суддів враховується відсутність заперечень з боку відповідача проти покладення на нього вказаних витрат (так, заява про розподіл вказаних витрат, направлялась на адресу відповідача).

Крім того, апеляційним судом враховуються положення п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3343/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3343/21.

4. Стягнути Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 4-А, ) 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 23.09.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко