ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/698/21 (902/307/21)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницябудсервіс» (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 20; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія В.В.» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: розпорядника майна ТОВ «Династія В.В.» () арбітражного керуючого Бєлової Олени Анатоліївни

про розірвання договору суборенди та стягнення 596656,87 грн.

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/698/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління -6» (21034, м. Вінниця, вул. Чехова, буд. 6; )

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія В.В.» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

За участю представників сторін:

від ТОВ «Вінницябудсервіс»: адвокат Дудчик О.М.;

розпорядник майна ТОВ «Династія В.В.» арбітражний керуючий Бєлова О.А.

ВСТАНОВИВ:

позивач - ТОВ «Вінницябудсервіс» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до ТОВ «Династія В.В.» про розірвання договору суборенди та стягнення 596656,87 грн.

Зокрема Позивач просить суд розірвати договір суборенди земельної ділянки від 12.05.2016, за яким в суборенду Відповідачу було передано земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 6-Г, кадастровий номер :01:042:0030, площею 1,2508 га; стягнути з Відповідача 596656,87 грн заборгованості, з яких: 519212,96 грн основного боргу, 41150,54 грн пені, 25830,84 грн інфляційних втрат та 10462,53 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 (суддя Міліціанов Р.В.) відкрито провадження у вказаній справі № 902/307/21.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 справу № 902/307/21 передано до Господарського суду Київської області для розгляду в межах справи № 911/698/21 про банкрутство ТОВ «Династія В.В.».

13.05.2021 матеріали справи № 902/307/21 надійшли до Господарського суду Київської області та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду були передані судді Наріжному С.Ю. для розгляду в межах справи № 911/698/21; присвоєно єдиний унікальний номер справи № 911/698/21 (902/307/21).

Зокрема, ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2021 відкрито провадження у справі № 911/698/21 про банкрутство ТОВ «Династія В.В.». На даний час провадження у справі № 911/698/21 перебуває на стадії розпорядження майном Боржника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2021 справу № 911/698/21 (902/307/21) прийнято до провадження судді Наріжного С.Ю. за правилами загального позовного провадження у відокремленому провадженні в межах справи № 911/698/21 про банкрутство ТОВ «Династія В.В.»; підготовче засідання призначено на 08.06.2021.

Ухвалою суду від 08.06.2021 підготовче засідання відкладено на 30.06.2021; залучено розпорядника майна ТОВ «Династія В.В.» арбітражного керуючого Бєлову О.А. до участі у даній справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача.

Ухвалою суду від 30.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/698/21 (902/307/21); призначено справу до розгляду по суті на 31.08.2021.

31.08.2021 в судове засідання з`явився представник Позивача та Третя особа. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 074.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити позов повністю, розірвати договір суборенди земельної ділянки, стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість з орендної плати, а також пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

12.05.2016 між Позивачем (суборендодавець) та Відповідачем (суборендар) було укладено Договір суборенди земельної ділянки, за умовами якого Позивач передав Відповідачу в суборенду відповідну земельну ділянку, а Відповідач взяв на себе обов`язок сплати орендної плати.

Проте, як стверджує Позивач, Відповідачем починаючи з грудня 2019 року до моменту звернення Позивача до суду з даним позовом не виконуються умови Договору суборенди, у зв`язку з чим у Відповідача утворилась заборгованість за період з грудня 2019 по березень 2021 року включно, яка станом на 24.03.2021 складає 519212,96 грн.

Крім цього, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по сплаті орендної плати за Договором суборенди, станом на 24.03.2021 Відповідачу нараховано 41150,54 грн пені, 25830,84 грн інфляційних втрат та 10462,53 грн 3% річних, які підлягають стягненню на користь Позивача.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлений ухвалою суду від 17.05.2021 строк не скористався правом на подачу відзиву на позов.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене вище розгляд справи здійснюється судом за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Третьою особою письмових пояснень по суті спору не надано, усно Третя особа зазначила, що Боржником не надано розпоряднику майна відомостей щодо спірних правовідносин з Позивачем, відтак Третя особа залишила вирішення даної справи на розсуд суду без надання пояснень по суті позовних вимог.

Частинами 2, 3 ст. 7 КУзПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство, що дозволяє здійснювати ефективний судовий контроль щодо повернення майнових активів боржника у його розпорядження з метою відновлення платоспроможності такого боржника або належного формування ліквідаційної маси банкрута.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 31.08.2021, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи представника Позивача та Третьої особи, судом встановлено наступне.

12.05.2016 між ТОВ «Вінницябудсервіс» (суборендодавець, Позивач у справі) та ТОВ «Династія В.В.» (суборендар, Відповідач у справі) укладено Договір суборенди земельної ділянки (надалі: «Договір суборенди»), відповідно до умов якого (п. 1, 2) суборендодавець на підставі договору оренди земельної ділянки № 1699 від 29.04.2016, передає в суборенду, а суборендар приймає в суборенду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 6-Г, кадастровий номер :01:042:0030 (площею 1,2508 га). Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Пунктом 18 Договору суборенди визначено, що передача земельної ділянки в суборенду здійснюється за актом прийому-передачі, після отримання суборендарем містобудівних умов та обмежень на забудову даної земельної ділянки.

Пунктом 9 Договору суборенди врегульовано, що платою за суборенду (надалі - орендна плата) вважається орендна плата, що буде сплачуватись суборендарем, в строки та розміри встановлені п. 9.2., 9.3. дійсного договору, на розрахунковий рахунок суборендодавця.

Орендна плата сплачується суборендарем за поточний місяць оренди, але не пізніше 5 числа поточного місяця (п. 9.2. Договору суборенди).

Розмір орендної плати складає 30613,97 грн за кожен місяць суборенди (п. 9.3. Договору суборенди).

Відповідно до п. 26 Договору суборенди, суборендодавець має право вимагати від суборендаря своєчасного внесення орендної плати. Вказане право суборендодавця кореспондується з визначеним у п. 29 Договору обов`язком суборендаря своєчасно вносити орендну плату.

Також, відповідно до п. 26 Договору суборенди, суборендодавець має право вимагати від суборендаря збільшення розмірів орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розмірів земельного податку та з інших мотивів, визначених у п. 12 цього договору.

Зокрема, пунктом 12 Договору суборенди передбачено, що розмір орендної плати щорічно переглядається суборендодавцем в односторонньому порядку, в тому числі, в таких випадках: зміни умов господарювання, передбачених Договором, підвищення цін, тарифів, тощо, у тому числі внаслідок інфляційних процесів; погіршення стану суборендованої земельної ділянки не з вини суборендаря; у разі невиконання суборендодавцем обов`язку повідомити суборендарю про права третіх осіб на суборендовану земельну ділянку; збільшення розмірів ставки земельного податку, ставки орендної плати, а також нормативно-грошової оцінки земель; в інших випадках, передбачених нормами дійсного законодавства України.

Згідно п. 8 Договору суборенди, договір укладається строком на 3 роки з моменту укладення та діє до 29.03.2019. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації. Дійсний договір може бути пролонговано сторонами, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Листом від 10.01.2017 № 1 суборендодавець на підставі п. 12 Договору оренди повідомив суборендаря про підвищення розміру орендної плати у зв`язку зі збільшенням нормативно-грошової оцінки земель; з 01.01.2017 розмір орендної плати складає 32450,81 грн.

12.02.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору суборенди, відповідно до якої сторони на підставі п. 8.1. Договору суборенди дійшли згоди продовжити дію Договору суборенди до 29.03.2022.

Позивач зазначив, що протягом дії Договору суборенди до грудня 2019 року Відповідач належним чином здійснював обов`язок щодо сплати орендної плати, з урахуванням збільшення розміру орендної плати з січня 2017 року, на підтвердження чого надано копії відповідних платіжних доручень.

Проте, починаючи з грудня 2019 року Відповідачем не виконується обов`язок щодо сплати орендної плати за Договором суборенди, станом на березень 2021 року заборгованість по сплаті орендної плати становить 519212,96 грн. Розмір заборгованості підтверджується відповідними рахунками на оплату, виставленими Позивачем Відповідачу в період з грудня 2019 по березень 2021.

Відповідачем протягом розгляду справи не спростовано наявності заявленої Позивачем заборгованості по сплаті орендної плати, заперечень щодо розміру заборгованості не надано.

Згідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 759, 762, 774 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Враховуючи викладене вище суд вважає доведеною суму заборгованості Відповідача за Договором суборенди в розмірі 519212,96 грн, відтак позовна вимога про стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті орендної плати підлягає задоволенню повністю.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору суборенди суд зазначає наступне.

Пунктом 33 Договору суборенди визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків (обмежень, обтяжень) передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження суборендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Частинами 1, 2 статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в ред., чинній на дату укладення Договору суборенди).

Згідно ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» в ред., чинній на дату укладення Договору суборенди, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» в ред., чинній на дату укладення Договору суборенди, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

З аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами Договору суборенди земельної ділянки від 12.05.2016, у зв`язку з систематичною (протягом 16 місяців) несплатою Відповідачем як суборендарем щомісячної орендної плати.

Відтак позовна вимога Позивача про розірвання Договору суборенди підлягає задоволенню судом.

Крім цього Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 41150,54 грн пені, 25830,84 грн інфляційних втрат та 10462,53 грн 3% річних у зв`язку з порушенням зобов`язання щодо сплати орендної плати.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 того ж Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 14 Договору суборенди, у разі порушення строків внесення орендної плати суборендарем, визначені цим Договором, суборендар зобов`язується сплатити неустойку у формі пені у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожний день та весь період прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

Враховуючи, що сторони в Договорі суборенди у п. 14 встановили, що неустойка у формі пені сплачується Відповідачем за кожний день та за весь період прострочення, вбачається, що сторонами узгоджено інший порядок нарахування штрафних санкцій, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України.

З наданих Позивачем розрахунків пені судом встановлено, що заявлена до стягнення сума пені в розмірі 41150,54 грн розрахована виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 29.03.2020 по 24.03.2021 за відповідними зобов`язаннями, від суми заборгованості зі сплати орендної плати за кожен місяць.

Перевіривши за допомогою програми Ліга:Закон надані Позивачем розрахунки пені судом встановлено, що розрахунки є арифметично правильними та обґрунтованими, отже позовна вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача 41150,54 грн пені задовольняється судом повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданих Позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що заявлена до стягнення сума 3% річних в розмірі 10462,53 грн розрахована за загальний період з 06.12.2019 по 24.03.2021, заявлена до стягнення сума інфляційних втрат в розмірі 25830,84 грн розрахована за загальний період з грудня 2019 року по лютий 2021 року за відповідними зобов`язаннями, від суми заборгованості зі сплати орендної плати за кожен місяць.

Перевіривши за допомогою програми Ліга:Закон надані Позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що розрахунки є арифметично правильними та обґрунтованими, отже позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 10462,53 грн 3% річних та 25830,84 грн інфляційних втрат задовольняються судом повністю.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Судовий збір, сплачений Позивачем за подачу позову, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 покладається судом на Відповідача, отже стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір у сумі 11219,85 грн.

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір суборенди земельної ділянки, укладений 12.05.2016 між ТОВ «Вінницябудсервіс» () та ТОВ «Династія В.В.» (), на підставі якого Товариству з обмеженою відповідальністю «Династія В.В.» було передано в суборенду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 6-Г, кадастровий номер :01:042:0030, площею 1,2508 га.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія В.В.» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницябудсервіс» (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 20; ) 519212 (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч двісті дванадцять) грн 96 коп. основного боргу, 41150 (сорок одну тисячу сто п`ятдесят) грн 54 коп. пені, 25830 (двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн 84 коп. інфляційних втрат, 10462 (десять тисяч чотириста шістдесят дві) грн 53 коп. 3% річних та 11219 (одинадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 85 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 14.09.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний