ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 910/4564/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 про повернення заяви про забезпечення позову

у справі №910/4564/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України (позивач - 1)

Київської міської ради (позивач - 2)

до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради

"Київкінофільм" (відповідач - 1)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К" (відповідач - 2)

про визнання недійсним рішень тендерного комітету та договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову у відповідності до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, встановивши, що заява про забезпечення позову подана заявником без додержання вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що всупереч ст. 139 ГПК України в заяві про вжиття заходів забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення прокурором не наведено, в той час як застосування заходів забезпечення в даному випадку може спричинити завдання збитків відповідачам та безпідставно повернув заяву прокурору;

- прокурором в повній мірі дотримано вимоги ст. 139 ГПК України під час подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі, тоді як судом першої інстанції з порушенням вимог ст. ст. 139, 140, 141 ГПК України прийнято ухвалу від 30.03.2021 та безпідставно повернуто зазначену заяву прокурору;

- виходячи із зазначених вимог господарського процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду;

- прокурор звертає увагу на правову позицію Касаційного господарського Верховного Суду, викладену у постановах від 14.08.2019 у справі №910/3802/19 та 25.02.2019 у справі №924/789/18, відповідно до якої розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням норм законодавства.

З матеріалів оскарження вбачається, що заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради "Київкінофільм" проведено закупівлю робіт з капітального ремонту будівлі кінотеатру «Краків» за адресою: вул. Русанівська набережна, 12, у м. Києві з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, тендерним комітетом при рівнозначній відповідності тендерних пропозицій двох учасників вимогам тендерної документації акцептовано менш вигідну пропозицію учасника закупівлі та укладено із ним договір підряду, який виходячи з принципів максимальної економії та ефективності, є невигідним за ціновим критерієм.

Оскільки вказана закупівля здійснювалась за кошти місцевого бюджету, незаконне відхилення пропозиції учасника, яка відповідала вимогам тендерної документації та пропозиція якого була нижчою від пропозиції переможця на 25 293 743,40 грн., призвело до безпідставного та неефективного використання вказаної суми коштів місцевого бюджету, чим порушено економічні інтереси територіальної громади міста.

Учасники тендера ТОВ «Мостицький 2» та ТОВ «Ж.О.К.» знаходилися в рівних умовах щодо відповідності їх пропозицій умовам тендерної документації, а цінова пропозиція ТОВ «Ж.О.К.» була на 25 293 743,40 грн. вище, ніж цінова пропозиція ТОВ «Мостицький 2», тендерний комітет безпідставно відхилив пропозицію ТОВ «Мостицький 2» та надав перевагу ТОВ «Ж.О.К.», чим порушив вимоги ст.ст. 1, 3, 28, 30 Закону, зокрема, принципи щодо максимальної економії та ефективності закупівель, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій.

Враховуючи, що на розгляд суду ставиться питання законності укладеного договору підряду зі змінами та доповненнями, внесеними до нього додатковими угодами №№ 1-6, доцільності витрачання бюджетних коштів за договором, відповідно до якого вартість робіт на 25 293 743,40 грн. дорожче, а також оплати робіт на виконання умов оспорюваного договору, прокурор вважає, що існують підстави для вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а тому прокурор просив заборонити ТОВ "Ж.О.К" та Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради "Київкінофільм" вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договору підряду № Т-48/20 від 28.02.2020 зі змінами та доповненнями, внесеними до нього додатковими угодами №№1-6.

Оскільки у даному випадку заявлено позов немайнового характеру, судове рішення, у разі його задоволення, не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав держави.

Одночасно прокурором зазначено, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 22.04.2021 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

27.04.2021 від прокурора надійшов лист, до якого додано платіжне доручення №536 від 09.04.2021 про сплату 2 270,00 грн. судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 про повернення заяви про забезпечення позову у справі №910/4564/21, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К" (відповідач - 2) у запереченнях на апеляційну скаргу вказував, що прокурор не навів, а заявник не надав разом з позовом чи заявою про забезпечення позову обґрунтованих підстав для представництва інтересів держави в особі інших державних органів.

Вважає, що сам факт відсутності пропозиції від заявника щодо зустрічного забезпечення позову є порушенням вимог ГПК щодо оформлення заяви про забезпечення позову, а тому, на його думку, суд правомірно повернув заяву про забезпечення позову заявнику.

Апелянтом не обґрунтовано передбачених законом підстав для оскарження ним ухвали Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у даній справі.

Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради "Київкінофільм" (відповідач - 1) у запереченнях на апеляційну скаргу, які є ідентичними запереченням ТОВ "Ж.О.К", просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін.

В поясненнях, наданих суду 15.06.2021, прокурор обґрунтував підстави звернення до суду з позовом та розумності строків для вжиття заходів компетентним органом, повноваження на подачу позову та щодо порушення судом вимог законодавства до заяви про забезпечення позову, щодо права першого заступника керівника Київської міської прокуратури подавати апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження у справі, керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К" про:

- визнання недійсним рішення тендерного комітету комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм", оформленого протоколом від 10.02.2020 року №Т-35/20, щодо відхилення тендерної пропозиції ТОВ "Мостицький 2";

- визнання недійсним рішення тендерного комітету комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм", оформленого протоколом від 10.02.2020 року №Т-36/20, щодо визнання переможцем відкритих торгів ТОВ "Ж.О.К";

- визнання недійсним укладеного 28.02.2020 року між комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" та ТОВ "Ж.О.К" договору підряду №Т-48/20 зі змінами, внесеними на підставі додаткових угод №№ 1-6, а також додаткові угоди №№ 1-6 до нього, які є невід`ємною частиною до вказаного договору підряду від 28.02.2020 року № Т-48/20.

22.03.2021 року від керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К." та Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договору підряду №Т-48/20 від 28.02.2021 зі змінами, внесеними на підставі додаткових угод №№ 1-6.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову у відповідності до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, встановивши, що заява про забезпечення позову подана заявником без додержання вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується з огляду на таке.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було повернуто подану позивачем заяву про забезпечення позову на підставі ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Тобто заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що порядок застосування інституту зустрічного забезпечення унормовано приписами ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Виходячи з вищезазначених норм господарського процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду.

Колегією суддів встановлено, що зі змісту заяви прокурора про забезпечення позову вбачається, що дана заява містить інформацію про відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Апеляційним судом враховано правову позицію, викладену Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.08.2019 у справі № 910/3802/19, а саме: "у заяві про забезпечення позову позивач просив суд "не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що відсутні підстави для його застосування", у зв`язку з чим зазначена заява формально відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України", та правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 924/789/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 14.08.2019 у справі №910/3802/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, згідно з якими частиною першою статті 141 ГПК України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм статей 139, 140 ГПК України.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом помилково було повернуто заяву про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі на підставі ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, наведені в апеляційній скарзі доводи є документально обґрунтованими та такими, що не належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Заперечення відповідачів, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, щодо відсутності повноважень у прокурора на звернення з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, колегією суддів відхиляються, оскільки такі повноваження не є предметом апеляційного оскарження, приймаючи до уваги повернення судом заяви прокурора з підстав відсутності в заяві пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Щодо заперечень відповідачів про наявність у першого заступника керівника Київської міської прокуратури повноважень на подачу апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Отже, апеляційну скаргу подано уповноваженою особою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За результатами розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, а матеріали оскарження поверненню до суду першої інстанції для розгляду заяви керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про забезпечення позову.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею матеріалів оскарження для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним заяви, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/4564/21 скасувати.

3. Матеріали оскарження у справі № 910/4564/21 направити на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська