номер провадження справи 32/45/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 Справа № 908/874/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддів Господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю.

За позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, (03150, м. Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", (49038, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108)

до відповідача Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний кар`єр, (70050 Запорізька область, Вільнянський район, смт. Камяне, вул. Зелена, буд. 30)

про стягнення суми 70905,00грн.

За участю представників сторін:

від позивача Губорєва Я.А., посвідчення ЗП001922 від 04.12.18.

Федоряка О.О. вільний слухач

від відповідача Ткач Д.М, ордер серія АР № 1053806 від 27.07.2021

ВСТАНОВЛЕНО:

01.04.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення з Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний кар`єр 70905,00грн штрафу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 справу № 908/874/21 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 05.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/874/21, присвоєний номер провадження 32/45/21, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.06.2021 справу №908/874/21 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.07.2021. Підготовче засідання відкладалось до 27.07.2021. Ухвалою суду від 27.07.2021 судом закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 03.08.2021. Розгляд справи відкладався на 02.09.2021.

Позов мотивований тим, що відповідачем невірно зазначено масу вантажу у накладній, що стало підставою для застосування ст. 122 Статуту та звернення до суду з позовом про стягнення з відправника штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118 Статуту).

Відповідач не визнав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в відзиві на позовну заяву, вказуючи на те, що дані в накладній ним були внесені вірні, та припускає, що вантаж було втрачено за час перевезення (долучено до матеріалів справи).

Позивачем 11.05.2021 надана відповідь на відзив.

02.09.2021 в присутності представників сторін розглянуто спір по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року зі станції Янцеве Придніпровської залізниці ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЯНЦІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР» (далі - відповідач) здійснило відправлення вагонів № 58330754, № 67672857 та № 67182600 (далі - вагони) згідно накладної № 47777453 на станцію Основа Південної залізниці.

По прибуттю вагонів на станцію Нижньодніпровськ-Вузол, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Відповідно до статті третьої Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Статуту залізниць України (далі - Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з частиною 5 статті 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Статуту, накладна є основним перевізним документом встановленої форми і є обов`язковою двосторонньою письмового формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно із статтею 23 Статуту та положень Правил перевезення вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 року Міністерством транспорту України (загальні правила, які мають розділи), а саме, пунктом 1.1 розділу 3 «Правила оформлення перевізних документів», відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу перевізний документ (накладну), яка може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису), та, має однакову юридичну силу з її паперовою версією).

Відповідно до статті 37 Статуту та вимог пункту 5 розділу 1 «Правил приймання вантажів до перевезення», загальна маса вантажу визначається відправником.

Представник відправника (Відповідача) підтвердив своїм підписом правильність внесених відомостей у накладну, як це вимагає пункт 2.3 розділу 3 «Правила оформлення перевізних документів».

Згідно з пунктом 28 розділу 1 «Правил приймання вантажів до перевезення», вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (у даному випадку спірні вагони є напіввагонами), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення, та. на станції призначення.

Так, по прибутті вагонів на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, проводилось контрольне переважування вагонів № 58330754, № 67672857 та № 67182600, внаслідок чого було виявлено, що, маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагонах, про що було складено комерційний акт №450003/665 від 09.11.2020 (копія витягу з технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки, що пройшла своєчасну повірку, додається). Перевіркою були виявлені наступні розбіжності у накладній № 47777453:

- у вагоні № 67182600 вказана маса вантажу складає 68 500 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 63 900 кг, що на 4 600 кг менше, ніж вказано у накладній;

- у вагоні № 67672857 вказана маса вантажу складає 68 700 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 64 450 кг, що на 4 250 кг менше, ніж вказано у накладній;

- у вагоні № 58330754 вказана маса вантажу складає 68 500 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 65 900 кг, що на 2 600 кг менше, ніж вказано у накладній.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року, комерційний акт підписує начальник станції (або його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Так, комерційний акт містить підписи заступника начальника станції Швеця А.О., працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку Плітченко І.П. (уповноважена здійснювати зважування вагонів згідно до п. 2 ч. 1 та п. 13 ч. 2 її робочої інструкції, а також складати актові матеріали по застосуванню статті 122 Статуту згідно з п. 15 ч. 2 робочої інструкції відповідно), та прийомоздавальника Рогозіної А.Л., яка уповноважена на підписання комерційних актів наказом начальника станції №26 від 03.01.2020 року. Згідно з вищевказаним наказом, у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, для підписання комерційних актів, замість вищевказаних посад, було уповноважено прийомоздавальницю Рогозіну А.Л.

Згідно із статтею 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту).

Згідно із статтею 129 Статуту, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини.

Несплата відповідачем зазначеного штрафу стала підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків є зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (з наступними змінами і доповненнями), визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту залізниць).

Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За змістом п. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (пункт 24 Статуту).

Відповідно до змісту пунктів 1.1, 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від № 313 від 18.09.2017) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

У графі 55 Правильність внесених відомостей підтверджую представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п. 2.3 Правил). В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника (додаток 3 до Правил).

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п. 1.3 Правил).

Відповідно до змісту п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено: якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Аналогічні приписи визначені статтею 122 Статуту залізниць України.

Матеріали справи містять докази порушення вимог ст.. 122 Статуту залізниць України підприємством відповідача, а саме: комерційний акт від 09.11.2020 № 450003/665.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За приписами частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами п. 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач надав суду всі необхідні докази, які підтверджують викладені ним обставини на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідач в відзиві на позовну заяву вказує на те, що на його думку вантаж частково було втрачено при перевезенні залізницею. Але, документальних доказів на підтвердження своїх заперечень та припущень суду не надано. Заперечення відповідача щодо складеного комерційного акту спростовані позивачем в відповіді на відзив.

Враховуючи досліджені судом докази та обставини справи, суд дійшов висновку, що на підставі вищенаведених приписів законодавства позовні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафу є доведеними та обґрунтованими, розрахунок штрафу здійснено правильно, тому позов задовольняється судом в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Янцівський гранітний кар`єр», (70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Камяне, вул. Зелена, 30, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця, (03680, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) на п/р НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк, МФО 300465, , отримувач: філія Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ Укрзалізниця) штраф за невірно зазначену масу вантажу в сумі 70905 (сімдесят тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з на користь Акціонерного товариства Українська залізниця, (03680, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) на п/р НОМЕР_2 у філії Дніпропетровське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 305482, , утримувач: регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця») суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено і підписано « 16» вересня 2021.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій