ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3669/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 (постановлену суддею Панна С.П., повне судове рішення складено 05.05.2021) у справі № 904/3669/20

за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до відповідача Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області

Третя особа-1: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Координаційний центр з надання правової допомоги

Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Міністерство юстиції України

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про залучення як правонаступника Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/3669/20 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ''Фідобанк'' про заміну учасника справи (позивача) правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг"- відмовлено.

Приймаючи ухвалу суд зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він є кредитором відповідача, а відповідач його боржником та докази того, що відповідач має будь-які зобов`язання перед позивачем. Можливі потенціальні вимоги заявника правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" ґрунтуються на інших підставах, ніж підстави позову у справі.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/3669/20, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства ''Фідобанк'' про заміну учасника справи (позивача) правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", залучити у справі № 904/3669/20 правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства ''Фідобанк'' - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що відносно позивача розпочато процедуру виведення з ринку. Оскільки нерухоме майно незаконно перебуває у відповідача, позивач вжив заходи щодо повернення майна банку, переданого за нікчемними договорами, шляхом подання даного позову, та в подальшому за результатами відкритих торгів (аукціону) передав майнові права щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, на підставі договору купівлі-продажу, оскільки перебуває в процесі ліквідації та іншого способу, ніж продаж майнових прав, актами цивільного законодавства не встановлено.

При цьому, в укладеному договорі купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04.03.2021 визначені майнові права, які передані ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", серед іншого право на пред`явлення та реалізацію, втому числі в судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності ПАТ "Фідобанк" на нерухоме майно, ознаки нікчемності якого встановлені протоколом комісії з перевірки правочинів від 13.05.2017; витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; та інші майнові права, пов`язані з виникненням прав власності банку на нерухоме майно.

Суд зробивши висновок про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що засвідчують правомочність позивача отримати право власності на зазначене нерухоме майно, оскільки майнове право це "право очікування" та обмежене речове право, суд першої інстанції фактично встановив обставини, за яких правочин став оскаржуваним та може бути визнаний недійсним, тобто юридичний факт, що виходить за межі засад господарського судочинства, в той час як питання виконання умов договору купівлі-продажу не впливає на його правомочність, а його недійсність не є предметом розгляду заяви про залучення правонаступника позивача або заміну позивача.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що вимоги апелянта викладені в апеляційній скарзі, ним не визнаються. Заяву від 09.03.2021 про заміну сторони позивача правонаступником вважаємо безпідставною, та такою, що не обґрунтована належними та допустимими доказами. Доводи та міркування сторін судового процесу належним чином оцінені та враховані або відхилені судом на підставі конкретно визначених мотивів; усім зібраним у справі доказам (зібраним судом або поданим учасникам справи) надано належну правову оцінку; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній справі.

Третя особа-1 просить задовольнити апеляційну скаргу та зазначає, що відмовляючи у процесуальній заміні позивача на його правонаступника, суд першої інстанції фактично вийшов за межі повноважень та надав оцінку предмету спору по суті, оскільки зазначив, що Позивач не є кредитором відповідача.

Уповноважена особа Фонду виявила нікчемний правочин, вчинений неплатоспроможним банком із Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, у зв`язку із чим банк в особі Уповноваженої особи Фонду звернувся до суду із вимогами застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

При цьому, судом першої інстанції не були спростовані обставини відсутності ознак нікчемності в спірному правочині, а саме: договорі купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ПАТ "Фідобанк" та Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.

Фактично судом першої інстанції при вирішенні процесуального питання щодо процесуальної заміни учасника справи було надано оцінку обставинам справи, що не входить до кола питань, які вирішуються судом при допуску заміни учасника справи.

Третя особа-2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що зі змісту заяви позивача від 09.03.2021 про заміну сторони Позивача правонаступником йшло посилання на укладений Договір про відступлення прав вимоги, при цьому, в додатках до заяви позивача містився лише договір купівлі продажу-майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності.

Третя особа-2 вважає, що позивач намагався лише ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи, оскільки відповідач не має грошової, товарної чи будь-якої іншої заборгованості перед позивачем. При цьому, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він є кредитором відповідача а відповідач його боржником та докази того, що відповідач має будь-які зобов`язання перед позивачем. Так, в даному випадку відсутній факт заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні або ж факт заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. Позивач не довів перед судом першої інстанції і наявності у нього майнових прав на вищевказане майно та прав на їх відчуження іншим особам.

Третя особа-2 посилається, що у законодавстві розрізняються договори купівлі-продажу права вимоги та договори купівлі-продажу майнових прав та вони за своєю правовою природою є відмінними один від одного.

Законність набуття відповідачем права власності на спірний об`єкт підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі № 904/151/18.

Всі права на спірне нерухоме майно, зокрема майнові, перейшли до відповідача з моменту державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, а у позивача з зазначеного моменту вони припинились.

Третя особа-3 у судовому засіданні просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, а скаргу без задоволення.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/3669/20; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 13.07.2021 о 15:30 год.

У судовому засіданні 13.07.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги до 17.08.2021 о 16:30 год.

Згідно розпорядження керівника апарату суду № 2290/21 від 17.08.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Чередка А.Є., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі № 904/3669/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021 для розгляду справи № 904/3669/20 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

У судовому засіданні 17.08.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги до 21.09.2021 о 15:00 год.

В судовому засіданні 21.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.11.2020) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 27.11.2015, між Публічним акціонерним товариством "ФІДОБАНК" та Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3530, скасування рішення реєстратора, яким є приватний нотаріус КМНО Авдієнко В.В. від 27.11.2015 року за індексним номером: 26548472 та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване в ДРРПНМ за Відповідачем (номер запису 12258927) - нежитлове приміщення номер 103 (сто три) в будинку номер 21а (двадцять один "а") по вулиці Жуковського в місті Дніпро, яке складається з: в літ. А-10 на цокольному поверсі позиції № 1-3 площею 31,5 кв.м. на 1-поверсі позиції № 4-17, І-лоджія, ІІ-лоджія, загальною площею по І поверху прим. № 103-287,9 кв.м., разом по приміщенню 103 загальна площа складає 319,4 кв.м. та ґанок літ. А7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про залучення як правонаступника Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".

04.03.2021 між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" (покупець) укладено договір № GL22N019274/12 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності.

Відповідно до п. 1.1. за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлове приміщення номер 103 (сто три) в будинку номер 21а (двадцять один "а") по вулиці Жуковського в місті Дніпро, яке складається з: в літ. А-10 на цокольному поверсі позиції №1-3 площею 31,5 кв.м. на 1-поверсі позиції №4-17, І-лоджія, П-лоджія, загальною площею по І поверху прим. № 103-287,9 кв.м., разом по приміщенню 103 загальна площа складає 319,4 кв.м. та ґанок літ. А7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, право власності на яке виникло у продавця на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.07.2007 року, посвідченого Столяровою В.М., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, та зареєстровано в реєстрі за номером №1653 та було припинено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 року, посвідченого Авдієнко В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 3530, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема:

- визнання права власності на нерухоме майно;

- визнання правочину щодо припинення права власності продавця недійсним;

- припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності;

- відновлення становище, яке існувало до порушення прав продавця;

- інші майнові права, які пов`язані із виникненням та припиненням права власності продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно:

- право на пред`явлення та реалізацію, в т.ч. в судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності продавця на нерухоме майно, вказаного в п. 1 даного договору, ознаки нікчемності якого встановлені протоколом комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПУАТ "Фідобанк" на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, від 13.05.2017р., затвердженими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" 13.05.2017р.

Майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору (п. 1.3.)

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Питання про заміну сторони її правонаступником вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 52 ГПК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Вирішуючи питання про правонаступництво, суд досліджує обставини передачі прав кредитора новому кредитору та встановлює відповідність їх підставам, визначеним законодавством. У процесі дослідження цих обставин судом може бути встановлено недійсність передання кредитором своїх прав іншій особі (наприклад, нікчемність відповідного договору відступлення права вимоги).

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до статті 177 та пункту 1 частини 1 статті 181 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до частин 2, 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавство не містить чіткого і повного переліку майнових прав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом договору купівлі-продажу № GL22N019274/12 від 04.03.2021 визначено майнові права щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, право на пред`явлення та реалізацію, в т.ч. в судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності продавця на нерухоме майно, вказаного в п. 1 даного договору, ознаки нікчемності якого встановлені протоколом комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПУАТ "Фідобанк" на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, від 13.05.2017р., затвердженими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" 13.05.2017р, що власне і є предметом заявлених Банком позовних вимог у цій справі.

Колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку під виглядом відчуження майнових прав щодо нерухомого майна фактично має місце продаж права на звернення до суду з цим позовом або права на застосування певних способів захисту цивільних прав.

Застосування наслідків недійсності нікчемного правочину передбачено ст. 216 ЦК України як форма захисту свого порушеного права, а не як окреме оборотоздатне майнове право, яке може відчужуватися в порядку, передбаченому статтею 656 цього Кодексу, на користь інших осіб.

На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна із чужого незаконного володіння позивач повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Колегія суддів зазначає, що у схожих правовідносинах сторони дійсно можуть укладати договори відступлення права вимоги з метою заміни сторони в зобов`язанні і зверненні до суду набувача права вимоги, але зі змісту пункту 1.1 договору від № GL22N019274/12 від 04.03.2021 вбачається, що відчужені права не є у розумінні статей 512, 514 ЦК України правами вимоги майнового характеру, а сторони у спірних правовідносинах фактично не здійснили операцій з купівлі-продажу права вимоги, оскільки такі права не існували на момент укладення цього договору.

Згідно з частинами 1, 4 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, за змістом норм статті 334 ЦК України і статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" похідні від права власності речові права на нерухоме майно у їх набувача виникають з моменту державної реєстрації таких прав.

Отже, з урахуванням змісту наведених положень чинного законодавства колегія суддів вважає, що як речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, так і майнові права, відмінні від права власності на нерухоме майно, є правами, нерозривно пов`язаними з нерухомим майном, а тому такі права підлягають державній реєстрації та виникають з моменту відповідної реєстрації.

Суд зазначає, що протилежне тлумачення норм права щодо обов`язкової реєстрації речових прав на нерухоме майно призведе до ризиків хаотичної та неконтрольованої купівлі-продажу майнових прав щодо об`єктів нерухомого майна без реальної можливості добросовісних учасників цивільного обороту мати необхідну інформацію з реєстрів щодо таких об`єктів нерухомості, що, в свою чергу, матиме негативні наслідки для всього цивільного обороту та прямо суперечитиме принципу реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно. Адже купівля-продаж майнових прав на нерухоме майно без відповідної державної реєстрації речових прав може бути здійснена як без необхідності перевірки обтяжень або арештів на таке майно, а також, зокрема, і без попередніх дозволів органів опіки та піклування, без згоди подружжя на такі відчуження. Більш того, таке відчуження майнових прав без державної реєстрації речових прав може мати наслідком подвійний продаж майнових прав на нерухоме майно.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 13 квітня 2021 року по справі № 910/11702/18:

"Виходячи із системного аналізу змісту положень статей 177, 190, 656 ЦК України, статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", як речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, так і майнові права, відмінні від права власності на нерухоме майно (за винятком права очікування на отримання у майбутньому права власності на нерухоме майно), є правами, нерозривно пов`язаними з нерухомим майном, а тому такі права підлягають державній реєстрації та виникають з моменту відповідної реєстрації. Натомість нездійснення послідовної державної реєстрації майнових (речових) прав на нерухоме майно за їх покупцями свідчить про відсутність переходу прав та обов`язків позивача до правонаступника, як наслідок, виключає підстави для заміни сторони її процесуальним правонаступником".

Проте, матеріали справи не містять доказів, що відчужені за вказаним договором майнові права на нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку за їх покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".

За викладеного, оскільки процесуальне правонаступництво відбувається лише з переходом матеріальних прав між особами, яке у даних правовідносинах не встановлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни позивача у справі Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на судову практику Верховного Суду зазначену в апеляційній скарзі, оскільки під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція, на яку колегія суддів послалась вище.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/3669/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/3669/20 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2021

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов