ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 вересня 2021 року Справа № 903/678/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., секретар судового засідання Коритан Л.Ю. розглянувши матеріали по справі

за позовом Державного підприємства Ковельське лісове господарство

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдеревбуд

про стягнення 4019,27 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з;

Суть спору: Державне підприємство Ковельське лісове господарство звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдеревбуд про стягнення 4019,27 грн., з них: 3223,67 грн. основної заборгованості, 533,08 грн. інфляційних втрат, 262,52 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку з повної та своєчасної оплати лісопродукції, яка була поставлена 18.06.2018.

Ухвалою суду від 20.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи постановлено по суті призначити на 15.09.2021; запропоновано відповідачу подати суду: відзив на позов із врахуванням вимог ст.165, 251 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі), копію якого надіслати позивачу, докази надіслання надати суду; запропоновано позивачу подати суду: відповідь на відзив - в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст.166, 251 ГПК України, копію відповіді на відзив надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду.

Сторони в судове засідання 15.09.2021 не прибули. Відповідач відзиву у встановлений строк не подав.

Факт належного повідомлення відповідача про дату й час судового засідання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 487 від 30.08.2021.

Позивачу ухвалу суду було направлено на електронну адресу, зазначену в позовній заяві.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

16.08.2018 Державне підприємство «Ковельське лісове господарство» (далі-позивач) відпустило Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрдеревбуд» (далі-відповідач) лісопродукцію на загальну суму 28 513,67 грн. у асортименті та кількості, що відображена у товарно-транспортній накладній (далі -ТТН) (а.с10).

Факт реалізації та отримання ТОВ «Укрдеревбуд» лісопродукції підтверджується складеною та підписаною товаро - транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛБ № 990478 від 16.08.2018. Перевезення деревини відбулось транспортом покупця.

Свої зобов`язання по реалізації лісопродукції ДП «Ковельське лісове господарство» виконало повністю, а відповідач не виконав обов`язку щодо оплати отриманої та прийнятої лісопродукції в повному обсязі. Відповідач частково оплатив отриману деревину 28.08.2018 в розмірі 20350 грн. - та 25.10.2018 - 4940 грн.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з проханням провести розрахунки, але відповідач на прохання не реагує.

13.07.2021 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 610 про сплату 3220 грн. Як додаток до вимоги гро сплату боргу відповідачу також було скеровано і акт звіряння з метою проведення розрахунків у двох примирниках та вказано, що у випадку не повернення одного із примірників акта звіряння підприємство буде вважати такі дії як визнання боргу без заперечень та зауважень.

Позивач зазначає, що будь - якої реакції від відповідача не надходило, підписаний акт звіряння на адресу підприємства не надходив, заборгованість станом на 13.08.2021 не сплачена.

Судом встановлено, що лісопродукція відпущена позивачем та отримана відповідачем 16.08.2018, що підтверджується підписом про отримання на ТТН.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України), допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

У даному випадку, матеріали справи не містить підписаного між сторонами договору поставки.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Аналіз господарських відносин між сторонами свідчить, що між ними виникли правовідносини купівлі-продажу шляхом прийняття пропозиції та підписання ТТН про отримання товару, іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 655 ЦК України з договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 664 ЦК України моментом виконання обов`язку продавця є вручення товару покупцеві, а при доставці його перевізником момент здачі його перевізнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на викладене, враховуючи відпуск позивачем відповідачу лісопродукції, отримання лісопродукції відповідачем, часткову оплати отриманої лісопродукції відповідачем, не проведення відповідачем всіх належних розрахунків і платежів в повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 3223,67 грн. підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 533,08 інфляційних втрат та 262,52 грн. 3% річних за період з 26.11.2018 по 13.08.2021, суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих інфляційних втрат та процентів річних, а також перевірив методику та правильність інших періодів наведених в розрахунку позивача, встановив, що за період з 26.11.2018 по 13.08.2021 сума інфляційних втрат становить 555,58 грн., однак позивачем заявлено до стягнення 533,08 грн., оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог, стягненню підлягає сума, заявлена до стягнення позивачем, а саме: 533,08 грн.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, що строк оплати товару наступив 17.08.2018, господарський суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме із відповідача підлягає до стягнення 4019,27 грн., з них: 3223,67 грн. основної заборгованості, 533,08 грн. інфляційних втрат, 262,52 грн. 3% річних.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 2270 грн. судового збору.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдеревбуд (Волинська область, смт. Турійськ, вул. Привокзальна, 38, ) на користь Державного підприємства Ковельське лісове господарство (Волинська область, м. Ковель, вул. Холмська, 45, ) 4019,67 грн. (чотири тисячі дев`ятнадцять грн. 67 коп.), з них: 3223,67 грн. основного боргу, 533,08 грн. інфляційних втрат, 262,52 грн. 3% річних, а також 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено

20.09.2021

Суддя А. С. Вороняк