РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2021Справа № 910/11124/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (14000, м.Чернігів, вул.Реміснича буд.55-Б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтіка" (03039, м.Київ, просп.Науки буд.8, 14034, м.Чернігів, вул.1 Травня, 163, )

про стягнення 148245,07 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛТІКА" про стягнення 132 616,79 грн основного боргу - вартості теплової енергії, отриманої у листопаді 2020 - березні 2021 по договору №1-0040 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії від 08.09.2016, 1672,52 грн 3% річних, 6400,84 грн інфляційних втрат, 7554,92 грн пені.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.07.2021 відкрив провадження у справі №910/11124/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 16.07.2021 позивач отримав - 26.07.2021 поштовим відправленням № 430), відповідач - 28.07.2021 (№449).

16.08.2021 позивач засобами поштового зв`язку (відправлено 11.08.2021) подав до суду заяву про зменшення заявлених вимог, в якій повідомив про оплату відповідачем після відкриття провадження у справі 132 616,79 грн основної заборгованості, у зв`язку із чим зменшено заявлені вимоги шляхом стягнення з відповідача 1672,52 грн 3% річних, 6400,84 грн інфляційних втрат, 7554,92 грн пені та судових витрат.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи положення ст. 46 ГПК України, відповідність поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог встановленим вимогам, суд дійшов висновку про прийняття її до розгляду та здійснення подальшого розгляду справи з урахуванням поданої заяви.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву, пояснень на заяву про зменшення позовних вимог не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 між ПАТ "Облтеплокомуненерго" (теплопостачальна організація за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтіка" (споживач за договором, відповідач) був укладений договір №1-0040 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, за умовами якого теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання виробляти, транспортувати та постачати споживачам теплову енергію для опалення, а споживачі зобов`язуються солідарно сплачувати теплопостачальній організації за теплову енергію за встановленими тарифами/двоставковими тарифами в термін та на умовах, передбачених цим договором.

Сторонами у п.1.2 договору узгоджено, що тарифи/двоставкові тарифи на теплову енергію змінюються за поданням теплопостачальної організації до органів державної влади (місцевого самоврядування) за умови їх затвердження (погодження) в установленому діючим законодавством порядку. Нові тарифи/двоставкові тарифи є обов`язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод.

Ціна цього договору складається з вартості виробництва, транспортування та постачання за цим договором теплової енергії. Вартість виробництва, транспортування та постачання за цим договором теплової енергії визначається на підставі встановлених тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та кількості спожитої теплової енергії, визначеної згідно з умовами цього договору (п. 1.3 договору).

Згідно п.2.1 договору та додатку №1, теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачу для об`єктів: магазин, 540,20 кв.м., 398,5 кв.м., що знаходяться у м.Чернігові по вул. 1 Травня, 163.

У п.3.2.20 договору визначено, що споживач теплової енергії зобов`язаний щомісячно в терміни, передбачені цим договором здійснювати розрахунки за теплову енергію відповідно до всіх платежів/ставок та порядку оплати, передбачених затвердженим у встановленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору.

Облік споживання теплової енергії проводиться за показниками засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом відповідно до даних, вказаних у додатку № 1 до цього Договору, встановлених норм споживання (витрат) теплової енергії, а також з урахуванням вимог чинних нормативно-правових актів України (норм, правил тощо) у сфері теплопостачання та "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", затверджених Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 (п. 5.1 договору).

Відповідно до п.6.3 договору в редакції додаткової угоди від 15.09.2016 до договору встановлено, що розрахунки споживачів з теплопостачальною організацією за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показаннями засобів (приладів) обліку або, у випадках, передбачених цим Договором, розрахунковим методом, що передбачений цим договором, відповідно до та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами цього договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розрахунки за теплову енергію споживачі здійснюють відповідно до умов цього договору щомісячно до 7-го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того чи є 7-е число місяця вихідним, святковим чи робочим днем (п. 6.4 договору в редакції додаткової угоди від 15.09.2016).

Як вбачається з матеріалів справи та відповідачем не спростовано, на виконання умов договору у період з листопада 2011 по березень 2021 включно позивачем було вироблено, транспортовано та поставлено відповідачу до об`єктів, згідно додатку №1 до договору (2 магазини) теплову енергію на опалення, вартістю 132 616,79 грн, про що акти приймання-передачі теплової енергії, виставлені споживачу для оплати рахунки-фактури на вказану суму.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначав про порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості поставленої теплової енергії у період з листопада 2020 по березень 2021 у сумі 132 616,79 грн, 1672,52 грн 3% річних, 6400,84 грн інфляційних втрат, 7554,92 грн пені.

У процесі розгляду справи позивачем повідомлено та надано докази погашення відповідачем заборгованості у сумі 132 616,79 грн основного боргу, та заявлено вимоги відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, про стягнення з відповідача за прострочення виконання зобов`язання 1672,52 грн 3% річних, 6400,84 грн інфляційних втрат, 7554,92 грн пені.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами п. 6.4 договору в редакції додаткової угоди від 15.09.2016, відповідач проводить з позивачем розрахунки за теплову енергію щомісячно до 7-го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того чи є 7-е число місяця вихідним, святковим чи робочим днем.

Таким чином, у спірний період строк оплати відповідачем отриманої теплової енергії настав за листопад 2020 - 07.12.2020, за грудень 2020 - 07.01.2021, за січень 2021 - 07.02.2021, за лютий 2021 - 07.03.2021, за березень 2021 - 07.04.201.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи здійснення відповідачем погашення боргу у сумі 132 616,79 грн вартості поставленої теплової енергії за листопад 2020-березень 2021 після відкриття провадження у даній справі ухвалою від 16.07.2021, а саме у період з 22.07.2021 по 05.08.2021, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків, що підтверджено належними засобами доказування.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7.3.3 договору визначено, що за порушення порядку розрахунків, передбаченого пунктом 6.4 цього договору - сплачує на користь теплопостачальної організації пеню у розмірі 1% від сум простроченого платежу за кожний день прострочення, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

За прострочення виконання зобов`язання з оплати 132 616,79 грн боргу позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1672,52 грн 3% річних, розрахунок яких здійснено за кожен розрахунковий період за наростаючим підсумком, всього з 07.12.2020 по 07.07.2021.

Здійснивши перевірку заявлених вимог, суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення з 7-го (сьомого) числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто не враховано, що прострочення виконання зобов`язання настав з наступного дня за днем, в якому зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком суду належними до стягнення є 1639,29 грн 3% річних та 6400,84 грн інфляційних втрат у межах періоду заявлених вимог.

Також позивач просив стягнути з відповідача 7554,92 грн пені на підставі п.7.3.3 договору, розрахунок яких здійснено за кожен розрахунковий період та перевірено судом, вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач належними засобами доказування підстав звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання не довів, стверджувань позивача не спростував.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3440,90 грн інфляційних втрат, 2978,29 грн 3% річних та 7554,92 коп пені. В решті позову належить відмовити у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю нарахування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтіка" (03039, м.Київ, просп.Науки буд.8, 14034, м.Чернігів, вул.1 Травня, 163, код 32525004) на користь Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (14000, м.Чернігів, вул.Реміснича буд.55-Б, код 03357671) 1639 (одну тисячу шістсот тридцять дев`ять) грн. 29 коп 3% річних та 6400 (шість тисяч чотириста) грн. 84 коп інфляційних втрат, 7554 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 92 коп пені, 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 17 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак