РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/10618/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/10618/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 205 858,82 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 205 858,82 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу (порожніх вагонів) за залізничними накладними, наведеними у таблиці №1 до позовної заяви, у зв`язку з чим позивач просить стягнути штраф у загальній сумі 205 858,82 грн. на підставі Статуту залізниць та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 22.11.2000 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі №910/10618/21, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, а також встановлено учасникам судового процесу строк для надання заяв, клопотань відзиву відповіді на відзив і заперечень на відповідь до 06.08.2021.

09.08.2021 від відповідача на адресу суду надійшло заява про продовження процесуального строку для надання відзиву на позов. Вказане клопотання мотивоване тим, що встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву на позов є недостатнім для підготовки відповідачем обгрунтованого відзиву з огляду на необхідність отримання зі структурних підрозділі АТ «Укрзалізниця» додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про продовження процесуального строку задоволено частково. Продовжено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на подання відзиву на позов до 20.08.2021.

30.08.2021 від відповідача надійшов відзив, у якому останній проти позову заперечує. Так, відповідач зазначив, що залізниця звільняється від сплати штрафу щодо частини накладних на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України. Також, відповідач вказав, що при обчисленні штрафу позивачем не враховано відчеплення вагонів, які були викреслені з накладних №№ 42732537, 971912. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не підтверджено жодними доказами факт прострочення терміну доставки вагонів та наявності вини залізниці. Також, відповідачем заявлено про зменшення штрафу до 1 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня 2020 року по березень 2021 року Відповідачем на адресу Позивача було здійснено доставку порожніх вагонів, що оформлено залізничними накладними, копії яких додано до позовної заяви.

Позивач зазначає, що зазначені вагони доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарним штемпелем на залізничних накладних.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальному розмірі 205 858,82 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України - за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Пунктом 1.1 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Судом встановлено, що вагони по доданих до позовної заяви залізничних накладних прибули на станцію призначення з порушенням термінів доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничних накладних. Відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних.

Як визначено ст. 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до п. 2.10 «Правил обчислення термінів доставки вантажу», вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1.1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добами (24 години).

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012р. №01-06/420/2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних, які додані до позовної заяви, вагони доставлені на станцію призачення із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та «Правилами обчислення термінів доставки вантажу», що у відповідності до ст. 116 Статуту та п. 1.1 Правил є підставою для застосування до перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

При цьому, у залізничних накладних відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.

При цьому, відхиляючи доводи Відповідача, що по накладних №№ 40016974, 056467, 40056483, 40078016, 40078024, 40078065, 40078073, 40078081, 40106080, 40106098, 40106106, 40106114, 40106122, 40106148, 40118440, 40118457, 40118465, 40351058, 40569840, 40569865, 40618357, 40698151, 40979288, 40979296, 40979304, 40979320, 40979338, 40979346, 40979379, 40982084, 40982167, 40982175, 40982191, 40982209, 40982217, 41202615, 41325978, 41474859, 41749821, 41749854. 41757204, 41757212, 41778614, 41896929, 41909136, 41931734, 41971912, 41979329, 42006429, 42021022, 42025320, 42036095, 42143842, 42143867, 42154534, 42154567, 42425207, 42522524, 42570895, 42570903, 42570911, 42570929, 42570937, 42570945, 42570952, 42570960, 42571828, 42658591, 42658674, 42658690, 42675181, 42732537, 42742593, 42742601, 42742619, 42904797, 42904805, 42904813, 42909044, 42978916, 42979013 залізниця звільняється від сплати штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до ч.2 ст. 116 Статуту, оскільки відбулась затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта.

Відповідно до абз. 2 п. 116 Статуту залізниць України, штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Разом з цим, предметом спору є стягнення штрафу за несвоєчасну доставку саме порожніх вагонів до пункту навантаження, а не штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до станції вивантаження, відтак, абз. 2 п. 116 Статуту залізниць України до даних правовідносин Позивача та Відповідача не застосовується.

Щодо вимог позивача в частині стягнення штрафу за залізничним накладними №№42732537 та 42880542, суд зазначає наступне.

Відповідно до накладної № 42732537 вагони, зокрема, №№ 95220273, 95240446, 95328811, 95329355, 95329512, 95329546 прийняті до перевезення 30.10.2020.

Однак, згідно з актом загальної форми станції Чорноморськ-Порт від 30.10.2020 №53 вказані вагони були відчеплені та викреслені з накладної № 42732537.

Вагони №№ 95220273, 95240446, 95328811, 95329355, 95329512, 95329546 були відправлені на станцію призначення Гнівань 01.11.2020 за досильним перевізним документом № 42739409.

У відповідності до накладної № 42739409 (дoсильний перевізний документ) вагони №№ 95220273, 95240446, 95328811, 95329355, 95329512, 95329546 прийняті до перевезення 30.10.2020, прибули на станцію призначення - 01.11.2020, відстань перевезення вантажу - 447км.

Фактичний термін доставки дорівнює 1 добу (47 год. 10 хв.): обчислення терміну доставки починається з 31.10.2020, про прибуття вантажу одержувача повідомлено 01.11.2020 о 23 год. 10 хв. (графа №49 дoсильного перевізного документа № 42739409).

Нормативний термін доставки складає 4 доби (96 год. 00 хв.), з яких: перевезення на відстань 447км (з розрахунку 1 доба на кожні повні та неповні 200км відповідно до п.п.1.1.1, п.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів) - 447/200 = 3 доби + 1 доба на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу (п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Отже, вагони №№ 95220273, 95240446, 95328811, 95329355, 95329512, 95329546 прибули на станцію призначення без порушення терміну доставки.

А тому суд відмовляє, в задоволенні штрафу, нарахованого за порушення строку доставки вагонів №№ 95220273, 95240446, 95328811, 95329355, 95329512, 95329546 на суму 2 194,10 грн згідно розрахунку позивача (п. 68, 69, 77, 79, 80, 81 розрахунку).

Відповідно до накладної №42880542 вагони, зокрема, №№ 95220059, 95237400, 95237871, 95237913, 95241857 прийняті до перевезення 03.11.2020.

Згідно з актом загальної форми станції Одеса-Порт від 03.11.2020 №172 вказані вагони були відчеплені та викреслені з накладної №42880542.

Вагони №№ 95220059, 95237400, 95237871, 95237913, 95241857 були відправлені на станцію призначення Гнівань 01.11.2020 за досильним перевізним документом № 42881102.

У відповідності до накладної № 42881102 (дoсильний перевізний документ) вагони №№ 95220059, 95237400, 95237871, 95237913, 95241857 прийняті до перевезення 03.11.2020, прибули на станцію призначення - 09.11.2020, відстань перевезення вантажу - 773 км.

Фактичний термін доставки дорівнює 5 діб (140 год. 50 хв.): обчислення терміну доставки починається з 04.11.2020 року, про прибуття вантажу одержувача повідомлено 09.11.2020 о 20 год. 50 хв.(графа №49 дoсильного перевізного документа № 42881102).

Нормативний термін доставки складає 5 діб (120 год. 00 хв.), з яких: перевезення на відстань 733 км (з розрахунку 1 доба на кожні повні та неповні 200км відповідно до п.п.1.1.1, п. 1 Правил обчислення термінів доставки вантажів) - 733/200 = 4 доби + 1 доба на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу (п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

У інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, за наслідком аналізу наведених вище норм законодавства, додатково зазначено, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи, що прострочення доставки вагонів №№ 95220059, 95237400, 95237871, 95237913, 95241857 за накладною № 42881102 становить менше 48 годин, з розрахунку 140 год. 50 хв - 120 год. 00 хв., тому підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

А тому суд відмовляє, в задоволенні штрафу, нарахованого за порушення строку доставки вагонів №№ 95220059, 95237400, 95237871, 95237913, 95241857 на суму 1 721,00 грн згідно розрахунку позивача (п. 111-116 розрахунку).

Відповідно до накладної № 41971912 вагони, зокрема, №№ 92237509, 95220307 прийняті до перевезення 10.10.2020.

Однак, згідно з актом загальної форми станції Чорноморськ-Порт від 11.10.2020 №11 вказані вагони були відчеплені та викреслені з накладної № 41971912.

Вагони №№ 92237509, 95220307 були відправлені на станцію призначення Коновка 11.10.2020 за досильним перевізним документом № 40573966.

У відповідності до накладної № 40573966 (дoсильний перевізний документ) вагони №№ 92237509, 95220307 прийняті до перевезення 11.10.2020, прибули на станцію призначення - 18.10.2020, відстань перевезення вантажу - 762 км.

Фактичний термін доставки дорівнює 6 діб (161 год. 10 хв.): обчислення терміну доставки починається з 12.10.2020, про прибуття вантажу одержувача повідомлено 18.10.2020 о 17 год. 10 хв. (графа №49 дoсильного перевізного документа № 40573966).

Нормативний термін доставки складає 5 діб (120 год. 00 хв.), з яких: перевезення на відстань 762 км (з розрахунку 1 доба на кожні повні та неповні 200км відповідно до п.п.1.1.1, п.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів) - 762/200 = 4 доби + 1 доба на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу (п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

З огляду на викладене, враховуючи, що прострочення доставки вагонів №№ 92237509, 95220307 за накладною № 40573966 становить менше 48 годин, з розрахунку 161 год. 10 хв - 120 год. 00 хв., тому підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

А тому суд відмовляє, в задоволенні штрафу, нарахованого за порушення строку доставки вагонів №№ 92237509, 95220307 на суму 2 192,76 грн згідно розрахунку позивача (п. 18, 19 розрахунку).

З урахуванням викладених обставин, суд перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку штрафу за прострочення доставки вагонів щодо інших залізничних накладних, дійшов висновку про його обґрунтованість, а тому задовольняє позовні вимоги частково на суму 199 750,96 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, приймаючи до уваги, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 199 750,96.

Разом з тим, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, розглянувши яке, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Крім того, суд приймає до уваги, що неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

У той же час, правовий зміст ст. 233 ГК України свідчить про те, що вона не є імперативною, а застосовується на розсуд суду за наявності визначених у ній умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», а також висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №905/1180/17, від 12.09.2018 у справі №912/3594/17, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає, що відповідач у даному випадку не довів наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру пені, як і не навів поважних причин порушення зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем.

В той же час, суд враховує, що заявлено сума штрафу окремо по кожній накладній за несвоєчасну доставку вагонів не є значною чи надмірно великою.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки відповідач не довів наявність зазначених у вказаній статті обставин, суд вважає, що підстави для зменшення визначеного судом штрафу при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання відсутні.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (01133, м. Київ, вул. Є.Коновальця, 32-Г, оф.8; ідентифікаційний код 30674235) штраф у розмірі 199 750 грн 96 коп. та судовий збір в розмірі 2 996 грн 27 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.09.2021.

Суддя А.І. Привалов