ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа №914/1564/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: БОЙКО С.

ЯКІМЕЦЬ Г.

Без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ексім Фуд, смт. Куликів, Жовківський район, Львівська область б/н від 02.10.2020 (Вх. ЗАГС №01-05/2737/20 від 05.10.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 (суддя У.І. Ділай) про передачу справи за підсудністю

у справі №914/1564/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СМП, м. Нововолинськ, Волинська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Ексім Фуд, смт. Куликів, Жовківський район, Львівська область

про стягнення 4 800 000,00 грн збитків

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Львівської області звернулося ТОВ СМП з позовом до ТОВ Ексім Фуд про стягнення 4 800 000,00 грн збитків за договором оренди.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 справу №914/1564/20 передано за підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення збитків за неналежне користування орендованим нерухомим майном, тобто спір стосується нерухомого майна, а в силу ч. 3 ст. 30 ГПК України на вказані спори розповсюджується виключна підсудність за місцем знаходження нерухомого майна або його більшої частини, тому спір підлягає розгляду Господарським судом Волинської області. При цьому суд врахував правові висновки, викладені у п. 7.36 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10647/18 від 07.07.2020.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд помилково визначив територіальну підсудність і застосував положення ч. 3 ст. 30 ГПК України. Вказує, що спір у цій справі стосується як нерухомого, так і рухомого майна, що перебувало в оренді за договором. Предметом позову є стягнення матеріальних збитків, а тому вказаний спір виник не з приводу нерухомого майна чи прав та обов`язків, які пов`язані із нерухомим майном. Отже, відсутні правові підстави для віднесення таких справ до категорії спорів з приводу нерухомого майна, правового режиму чи інших прав та обов`язків, пов`язаних із нерухомим майном та застосування виключної підсудності. Апелянт покликається на порушення судом норм процесуального права в частині врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, щодо застосування ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Ексім Фуд на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 про передачу справи №914/1564/20 за підсудністю до Господарського суду Волинської області до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №911/2390/18.

Ухвалою суду від 05.07.2021 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Ексім Фуд на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.09.2020; справу №914/1564/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших додаткових клопотань чи заяв, в порядку статті 207 ГПК України, сторонами подано не було.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним господарським судом, що між сторонами було укладено договір оренди №11/07/17 від 11.07.2017, згідно з яким позивач зобов`язався передати відповідачу у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3, а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати орендну плату та повернути об`єкт оренди позивачу після припинення дії договору. об`єкт було передано в оренду з метою організації забою та переробки свинини.

Об`єкт оренди передано в користування разом з майном, перелік якого закріплено в додатку 1 до договору від 11.07.2017, а також зафіксовано в підписаному сторонами акті приймання-передачі від 04.08.2017. Відповідно до п. 3 акту прийому - передачі від 04.08.2017 до договору оренди № 11/07/17 від 11.07.2017, представники орендодавця та орендаря підтвердили, що майно було передане відповідачу у справному стані, зауважень щодо стану майна не було.

Листом від 09.12.2019 №196 позивач повідомив відповідача, що немає наміру продовжувати строк дії договору та звернувся із вимогою привести орендоване майно в налужний стан, звільнити від сторонніх предметів і підготувати для передачі позивачу до 31.12.2019.

У листі від 20.12.2019 позивач зазначив, що під час візуального огляду об`єкта оренди було виявлено, що його стан не відповідає стану, який існував на момент передачі майна в користування відповідача. Зважаючи на це, позивач просив відповідача до 26.12.2019 направити свого представника для повернення об`єкта оренди позивачу за актом приймання-передачі та визначитися з кандидатурою експерта для проведення оцінки стану майна на момент повернення.

03.01.2020 під час огляду комісіями (представники ТОВ «СМП» та ТОВ «ЕКСІМ ФУД») майна, було виявлено, що майно перебуває в незадовільному стані.

У зв`язку із зазначеним, ТОВ «СМП» звернулося до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача суми збитків за неналежне користування нерухомим майном за договором оренди.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 Господарського кодексу України).

Статтею 30 ГПК України передбачена, виключна підсудність справ, у ч. 3 якої йдеться про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна.

Відповідно до статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. Спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 №911/2390/18 висловила такі правові висновки щодо територіальної підсудності:

«У чинній редакції ГПК України ч. 3 ст. 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, необхідно дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.».

До цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 теж висловила правову позицію про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Так, предметом спору у цій справі є стягнення матеріальних збитків за неналежне користування орендованим нерухомим майном, що є об`єктом договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017 року. Юридичною адресою відповідача є: Львівська обл., Жовківський р-н, смт. Куликів, вул. Б.Хмельницького, буд.10.

Водночас предметом договору оренди № 11/07/17 від 11.07.2017 є рухоме та нерухоме майно (об`єкт оренди), розташоване за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3. Усі умови договору оренди № 11/07/17 стосуються об`єкта оренди в цілому, а не окремих його частин. У зв`язку з цим, неможливо розділити заявлені позовні вимоги щодо рухомого чи нерухомого майна.

Зважаючи на умови договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017 і предмет спору у справі №914/1564/20, приписи закону та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо застосування правила визначення територіальної підсудності та передачу справи №914/1564/20 для розгляду Господарському суду Волинської області.

Отже, викладене вище спростовує доводи скаржника про відсутність підстав для застосування правил виключної підсудності у цій справі.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269- 271, 275, 276, 280 - 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ексім Фуд залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 про передачу справи №914/1564/20 за підсудністю до Господарського суду Волинської області без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Головуючий суддя О. МАТУЩАК

Судді С. БОЙКО

Г. ЯКІМЕЦЬ