УХВАЛА

м. Київ

22.09.2021Справа № 910/11866/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без виклику учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзнасосмаш", м. Суми

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Рівненська область, м. Вараш

про стягнення 437 691,45 грн, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Союзнасосмаш" (позивач) звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 424 5869,40 грн, суми 3% річних в розмірі 3 391,14 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 9 713,91 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору поставки №53-122-01-21-10363 від 17.02.2021 року щодо оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

13.08.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що суму коштів в розмірі 283 797,60 грн відповідачем сплачено і залишок борг становить 140 788,80 грн.

16.08.2021 року від позивача до суду надійшло уточнення позовних вимог, в яких він зазначає про сплату відповідачем суми коштів в розмірі 283 797,60 грн та відмовляється від стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 3 391,14 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 9 713,91 грн, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума зменшується до 140 788,80 грн. Окрім того, до уточнення додано заяву про повернення позивачу надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 217,22 грн.

28.08.2021 року від позивача до суду надійшла заява з доказами оплати відповідача на суму в розмірі 283 797,60 грн.

30.08.2021 року від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачем залишку заборгованості в розмірі 140 788,80 грн.

02.09.2021 року позивачем подано до суду уточнення позовних вимог, в якому зазначено, що у зв`язку із визнанням відповідачем суми заборгованості та в подальшому її сплатою є підстави для повернення позивачу 50% судового збору із бюджету.

20.09.2021 року позивачем подано до суду заяву, в якій зазначено, що суму боргу відповідачем сплачено в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просить суд закрити провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 25.08.2021 року по 17.09.2021 року у відпустці, суд вирішує питання про закриття провадження у справі після виходу з відпустки.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд дійшов висновку закрити провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального кодексу можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки суму заборгованості сплачено, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (№8554 від 20.08.2021 року на суму 90 788,80 грн, №8412 від 18.08.2021 року на суму 50 000,00 грн, №7285 від 20.07.2021 року на суму 283 797,60 грн), тому, у зв`язку з відсутністю спору, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як передбачено в ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Пунктом 5 «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено 6 782,60 грн згідно платіжного доручення №3954 від 19.07.2021 року, при цьому, необхідною до сплати сумою, з огляду на заявлену до стягнення в позовних вимогах суму в розмірі 437 691,45 грн, позивач мав сплатити 6 565,37 грн.

Отже, сума судового збору в розмірі 217,23 грн (6 782,60 - 6 565,37) є надмірно сплаченою та підлягає поверненню позивачу.

Окрім того, у зв`язку зі сплатою суми боргу відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу, відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, а саме, в розмірі 3 282,68 грн, що разом із надлишково сплаченим судовим збором становить 3 499,91 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 130, 231-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/11866/21 закрити.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Еврококс» (ідентифікаційний код 39926719, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 10) зі спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 3 499,91 грн (три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень 91 копійку), сплачену згідно платіжного доручення №3954 від 19.07.2021 на суму 6 782,60 грн, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №910/11866/21.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов