ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.08.2021 Справа № 905/613/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «VІР БЕТОН»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РСІ-ЛТД»

про: стягнення 130474,58грн, з яких: основна заборгованість 121806,93грн, інфляційні втрати 6845,55грн, 3% річних 1822,10грн,

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

01.04.2021, шляхом надіслання поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «VІР БЕТОН» (далі ТОВ«VІР БЕТОН») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РСІ-ЛТД» (далі ТОВ«РСІ-ЛТД») про стягнення 130474,58грн, з яких: основна заборгованість 121806,93грн, інфляційні втрати 6845,55грн, 3% річних 1822,10грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/Б та договору про надання послуг від 04.01.2018 №04/01-2019/УВ (у редакції заяви про зміну підстави позовних вимог б/н від 24.06.2021) в частині повної та вчасної оплати за поставлений товар та надані послуги зі зважування автотранспортних засобів, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 121806,93грн, що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою суду від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/613/21; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі призначено на 29.04.2021.

Ухвалою суду від 29.04.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2021.

Листом господарського суду від 18.05.2021 повідомлено сторін у справі про те, що у зв`язку з перебуванням судді Устимової А.М. на лікарняному на дату розгляду справи, судове засідання, призначене на 20.05.2021, не відбудеться.

Ухвалою суду від 24.05.2021 судове засідання у справі призначено на 10.06.2021.

Ухвалою від 10.06.2021 задоволено усне клопотання позивача - вирішено здійснювати розгляд справи №905/613/21 за правилами загального позовного провадження починаючи зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2021.

Ухвалою суду від 29.06.2021 прийнято до розгляду заяву ТОВ«VІР БЕТОН» про зміну підстави позовних вимог б/н від 24.06.2021, відкладено розгляд справи на 13.07.2021 року.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/613/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 13.08.2021.

Ухвалою суду від 13.08.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/613/21 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 31.08.2021 об 11:15 год.

28.08.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання від 28.08.2021 б/н, за змістом якого останній просив суд провести судове засідання призначене на 31.08.2021 та розгляд справи №905/613/21 провести без участі його представника.

За змістом ч.3 ст.91 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Положеннями ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З надісланого 28.08.2021 на електронну адресу суду документу не вбачається можливості ідентифікувати підписувача, оскільки він надісланий у вигляді файлу, який не скріплено електронним цифровим підписом, тому останній не може вважатися оригіналом електронного документу, у зв`язку з чим, суд не бере його до уваги.

У листі від 25.06.2021 №9, який міститься в матеріалах справи відповідач, зокрема, просить суд розгляд справи провести без його участі.

Представники сторін у судове засідання 31.08.2021 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені шляхом направлення копії ухвали суду від 13.08.2021 на юридичну адресу останніх згідно з відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом задовольняється клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Судом встановлена відсутність підстав для застосування ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, що передбачає вичерпний перелік випадків, за наслідками настання яких суд повинен відкласти розгляд справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; (ч.3 ст.202 цього Кодексу).

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, з огляду на факт обізнаності ТОВ «VІР БЕТОН» про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка останнього не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

У судовому засіданні 31.08.2021 суд розглянув доводи та заперечення сторін, які викладені у заявах по суті спору, дослідив докази у справі.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

ТОВ «VІР БЕТОН» виходячи з змісту позовної заяви та заяви про зміну підстав позову в обґрунтування заявлених вимог зазначило, що позивачем на виконання умов договору поставки за період з 31.01.2019 по 31.01.2020 було поставлено ТОВ «PCI-ЛТД» продукцію - бетон товарний на загальну суму 131386,68грн, а на виконання договору про надання послуг надано послуги зі зважування автотранспортних засобів відповідача на автомобільних електронних вагах позивача на загальну суму 200грн.

Факт отримання Покупцем товару на загальну суму 131386,68грн підтверджується наступними видатковими накладними: №224 від 01.03.2019 на суму 18735,84грн, №238 від 04.03.2019 на суму 18735,84грн, №239 від 06.03.2019 на суму 25809,84грн, №432 від 25.04.2019 на суму 21116,16грн, №503 від 14.05.2019 на суму 23669,64грн,№504 від 15.05.2019 на суму 23319,36грн.

Факт надання послуг зі зважування автотранспортних засобів відповідача на автомобільних електронних вагах позивача на загальну суму 200грн підтверджується актами надання послуг: №97 від 31.01.2019 на суму 120грн, №77 від 31.01.2020 на суму 80грн.

Разом з тим, відповідач здійснив оплату поставленого товару лише частково, послуги зі зважування автотранспортних засобів не оплачені.

18.09.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити оплату за поставлений товар та надані послуги у розмірі 121806,93грн протягом 7 (семи днів) з дня отримання такої вимоги. Відповіді на вимогу відповідач не надав, грошові кошти не сплатив.

Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання є підставою для стягнення з нього на користь позивача, окрім суми основного боргу, також інфляційних втрат в сумі 6845,55грн, 3% річних в сумі 1822,10грн.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду належним чином засвідчені копії: листа-вимоги від 18.09.2020 №218 з доказами направлення відповідачу, рекомендованого повідомлення про врученням поштового відправлення №938, актів звірки взаєморозрахунків від 30.03.2021, 31.05.2019, 31.01.2020, видаткових накладних, актів наданих послуг, банківських виписок.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті статтями 526, 530, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтями 1, 27, 74, 80, 91, 129, 162 Господарського процесуального кодексу ( далі - ГПК України).

У письмових поясненнях від 17.05.2021 позивач вказує, що первісно ним в позовній заяві помилково зазначено, що між сторонами було укладено усний договір. Вказуючи про це, позивач мав на увазі, що він не має можливості надати договір поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/5 у вигляді єдиного письмового документу, у зв`язку з відсутністю його у позивача.

Позивач зазначив, що всього за період дії договору ним було поставлено продукції на загальну суму 1135260,93грн, в повному обсязі відповідачем була оплачена поставка товару на суму 1003874,25грн. Поставка товару на суму 131386,68грн за видатковими накладними, на яких ґрунтуються позовні вимоги, була оплачена відповідачем лише частково в сумі 9779,75грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений та фактично отриманий за видатковими накладними товар складає 121606,93грн. Взагалі сума заборгованості з урахуванням заборгованості за надані послуги зі зважування автотранспортних засобів складає 121806,93грн.

В поясненнях позивач надав інформацію щодо податкового обліку господарських операцій за видатковими накладними, на підставі яких стягується сума заборгованості.

На підтвердження доводів, викладених у письмових поясненнях позивач надав суду належним чином засвідчені копії: доказів відправлення на адресу відповідача листа-вимоги від 18.09.2020 №218, а саме, копії поштової накладної від 18.09.2020 №938 та опису вкладення; актів звірки взаєморозрахунків від 31.05.2019, від 17.05.2021 за договором поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/5; рахунків на оплату товару від 20.01.2019 №43, від 01.03.2019 №201, від 16.07.2019 №ВЕ-0000020; листа ТОВ «РСІ-ЛТД» щодо зміни призначення платежу; банківської виписки від 02.01.2019 за період 01.12.2018-31.12.2018; видаткових накладних; податкових накладних та розрахунок-коригування.

У письмових поясненнях від 05.08.2021 позивач зазначив, що специфікації №1 від 21.11.2018 та №2 від 25.01.2019, в яких сторонами погоджено умови щодо найменування, кількості та ціни товару, поставленого за видатковими накладними, разом з примірниками договору поставки надіслано позивачем для підписання з боку ТОВ «PCI-ЛТД», проте на теперішній час примірники так і не повернулися до позивача. Щодо заявок відповідача на поставку товару, позивач вказав, що такі заявки надавалися йому засобами телефонного зв`язку, а в підтвердження їх прийняття, позивачем виставлялися рахунки на оплату товару та здійснювалася поставка товару, прийняття якого відповідачем підтверджується в тому числі й видатковими накладними, підписаними сторонами.

Крім того, на думку позивача, за видатковими накладними, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та за надані послуги зі зважування автотранспортних засобів відповідача на автомобільних електронних вагах строк виконання зобов`язання по оплаті -до 30.09.2020.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 12.04.2021 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. Останній попереджений судом, що у разі відсутності відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 12.04.2021 отримана представником відповідача 29.04.2021.

Таким чином, строк на подання відзиву на позовну заяву перебіг 14.05.2021.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав.

Разом з тим, відповідач надав на адресу суду лист від 25.06.2021 №9, за змістом якого

повідомив, що в грудні 2018 року між ТОВ «РСІ-ЛТД» та ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕКСПОРТНО- ІМПОРТНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" укладено Договір 01-12/18 від 01-12.2018 року на роботи з капітального будівництва(нове будівництво) Амбулаторії загальної практики сімейної медицини на (1-2) лікаря без житла у кількості - 1 об`єкт будівництва розташований за адресою: вулиця Центральній, 103а, в селище Криворіжжя Добропільського району та Амбулаторія загальної практики сімейної медицини на (1-2) лікаря з житлом у кількості 1 об`єкт будівництва розташований за адресою: вулиця Татарина, 42а, в селище Новоолександрівка Покровського району.

Для забезпечення будівельними матеріалами об`єктів будівництва укладено договір поставки матеріалів між ТОВ «РСІ-ЛТД» та TOB «VIP БЕТОН». Відповідач зазначив, що на теперішній час ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" за виконані роботи сплатила не в повному обсязі, дебіторська заборгованість складає 222626,63грн. За таких обставин, відповідач не має фінансової можливості сплатити за поставлені матеріали, однак оплата буде здійснена одразу після надходження оплати від ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ", позовна робота здійснюється.

Суд, розглядаючи позовні вимоги, виходить з наявних у матеріалах справи доказів з урахуванням позиції, що викладена відповідачем у листі від 25.06.2021 №9.

Виклад обставин справи, встановлених судом

В матеріалах справи містяться договір поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/Б зі специфікаціями та договір надання послуг від 04.01.2019 № 04/01-2019 /УВ, які не підписані сторонами та не скріплені печатками підприємств.

Згідно письмових пояснень начальника відділу збуту ТОВ «VІР БЕТОН`Забудько О.І. на ім`я Генерального директора Гудкова І.М. зазначено, означені договори з додатками передані нею нарочно представнику контрагента Поліщук О.Ю. для підписання та станом на 22.06.2021 не повернуті.

У відповідності до умов договору №21/11-2018 від 21.11.2018 ТОВ «VІР БЕТОН» (Постачальник) зобов`язується передати у власність ТОВ «РСІ-ЛТД» (Покупець) товар (бетон товарний), найменування, кількість, ціна якого вказані в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється відповідно до заявки Покупця, прийнятої Постачальником до виконання, одним із таких способів: на умовах FCA (склад Покупця) в редакції INCOTERMS 2000 (пункт поставки визначається в заявці Покупця) в автотранспорт Постачальника із розвантаженням; на умовах EXW (склад Постачальника - село Рівне, вул.Шопена, 1 Красноармійський район Донецької області) в редакції INCOTERMS 2000 із завантаженням в автотранспорт Покупця. Сторони за цим Договором не здійснюють зовнішньоекономічні поставки, тому терміни INCOTERMS застосовуються з урахуванням внутрішнього товарообігу України.

Сторони визначають, на яких базових умовах поставки, із зазначених в п.2.1. Договору, буде поставлений товар, і вказують їх у відповідних Специфікаціях (п.2.1 договору).

Згідно п.11.5 договору він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2018. Договір автоматично пролонгується на кожний наступний календарний рік у разі якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про припинення дії договору за 35 календарних днів до його закінчення.

Ціна на партію товару, яка буде поставлена Постачальником в межах терміну дії Договору, вказується в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору і діє до моменту зміни ціни у Постачальника. Про зміну цін Постачальник зобов`язаний повідомити Покупця за 3 робочих дня (п.4.1 договору).

У пункті 4.7 договору передбачено, що загальна сума договору складає сукупність вартості партій Товару, переданого за видатковими накладними.

Поставка товару здійснюється на основі заявок Покупця на відвантаження, прийнятих Постачальником до виконання. Одночасно з постачанням товару Постачальник передає Покупцеві паспорт якості на товар, товарно-транспортну накладну чи інший товаросупровідний документ. Видаткову накладну Постачальник може передати Покупцеві після відвантаження товару нарочно або поштою (п.п.3.1, 3.4 договору).

Порядок оплати товару встановлено у пункті 4.8 договору:

На підставі Специфікації та заявки Покупця на відвантаження Постачальник формує рахунок на передоплату для кожної конкретної партії товару, з оплатою якого Постачальник стає зобов`язаним поставити товар, а Покупець прийняти та оплатити його (4.8.1 договору).

Відповідно до п.4.9 договору сторони можуть змінювати порядок розрахунків і умови поставки в Специфікаціях.

У специфікації №1 від 21.11.2018 до договору від 21.11.2018 №21/11-2018/Б передбачена поставку товару на загальну суму 967768,80грн (з ПДВ) та встановлено умови оплати: Покупець здійснює оплату за товар в розмірі 70% попередньої оплати вартості товару за рахунком, виставленим Постачальником і 30% протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту отримання товару згідно з видатковими накладними, умови поставки товару: в автотранспорт Постачальника на умовах DDP (склад Покупця) в редакції INCOTERMS 2010 (Донецька обл.,смт.Криворіжжя, смт.Н.Александрівка об`єкти будівництва ТОВ « РСІ-ЛТД»).

У специфікації №2 від 25.01.2019 до договору від 21.11.2018 №21/11-2018/Б передбачена поставка товару на загальну суму 469944,00грн (з ПДВ) та встановлено умови оплати: Покупець здійснює оплату за товар в розмірі 70% попередньої оплати вартості товару за рахунком, виставленим Постачальником і 30% протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту отримання товару згідно з видатковими накладними, умови поставки товару: в автотранспорт Постачальника на умовах DDP (склад Покупця) в редакції INCOTERMS 2010 (Донецька обл., м.В.Торецьке об`єкти будівництва ТОВ « РСІ-ЛТД»).

У порядку п.3.1 договору письмових заявок Покупця на відвантаження Постачальнику не направлялось, позивач, за його ствердженням, отримував заявки на поставку засобами телефонного зв`язку.

Згідно видаткових накладних від 01.12.2018 №1828 на суму 9697,43грн, від 01.12.2018 №1836 на суму 10726,69грн, від 01.12.2018 №1918 на суму 29420,16грн, від 01.12.2018 №1928 на суму 27459,60грн, від 01.12.2018 №1929 на суму 10639,88грн, від 01.12.2018 №1930 на суму 9908,24грн, від 05.12.2018 №1936 на суму 22737,60грн, від 06.12.2018 №1937 на суму 25217,28грн, від 10.12.2018 №1968 на суму 25417,44грн, від 12.12.2018 №1967 на суму 50434,56грн, від 13.12.2018 №1990 на суму 25217,28грн, від 15.12.2018 №2002 на суму 50434,56грн, від 18.12.2018 №2017 на суму 62031,96грн, від 20.12.2018 №2018 на суму 11731,15грн, від 22.12.2018 №2019 на суму 75651,84грн, від 25.12.2018 №2021 на суму 19431,28грн, від 26.12.2018 №2022 на суму 19131,04грн, від 29.12.2018 №2078 на суму 25565,04грн, від 05.01.2019 №29 на суму 25715,16грн, від 10.01.2019 №33 на суму 21604,44грн, від 17.01.2019 №45 на суму 11532,74грн, від 24.01.2019 №61 на суму 10429,07грн, від 25.01.2019 №62 на суму 28196,64грн, від 26.01.2019 №67 на суму 23497,20грн, від 28.01.2019 №72 на суму 46994,40грн, від 29.01.2019 №77 на суму 46994,40грн, від 31.01.2019 №90 на суму 9015,38грн, від 01.02.2019 №112 на суму 28196,64грн, від 02.02.2019 №118 на суму 28196,64грн, від 06.02.2019 №127 на суму 46994,40грн, від 07.02.2019 №132 на суму 14835,24грн, від 07.02.2019 №133 на суму 23497,20грн, від 12.02.2019 №154 на суму 84589,92грн, від 13.02.2019 №160 на суму 29097,36грн, від 27.02.2019 №200 на суму 13634,39грн, від 01.03.2019 №224 на суму 18735,84грн, від 04.03.2019 №238 на суму 18735,84грн, від 06.03.2019 №239 на суму 25809,84грн, від 25.04.2019 №432 на суму 21116,16грн, від 14.05.2019 №503 на суму 23669,64грн, від 15.05.2019 №504 на суму 23319,36грн ТОВ «VІР БЕТОН» передав, а ТОВ «РСІ-ЛТД» отримав продукцію за договором від 21.11.2018 №21/11-2018/Б на загальну суму 1135260,93грн.

Кожна накладна містить посилання на договір від 21.11.2018 №21/11-2018/Б.

Видаткові накладі містять підписи Постачальника та Отримувача (Покупця) товару, що скріплені відтисками печаток підприємств. Зокрема, всі видаткові накладні з боку Отримувача підписав начальник дільниці Борисков А.А.

Внаслідок проведення господарських операцій, позивачем складено та підписано відповідні податкові накладні, які зареєстровані у встановленому законом порядку у податкових органах, про що свідчать квитанції про реєстрацію до кожної податкової накладної.

На підтвердження факту здійснення часткової оплати за отриманий товар з боку відповідача позивач посилається на наступні докази.

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 01.12.2018 по 31.12.2018, ТОВ «РСІ-ЛТД» сплатило позивачу 12.12.2018 грошові кошти за платіжним дорученням №25 на суму 300000,00грн (призначення платежу: за матеріали зг.дог. №21/11-2018/Б від 21.11.2018 р. в т.ч. ПДВ 50000,00грн) та грошові кошти за платіжним дорученням №30 на суму 300000,00грн (призначення платежу: за матеріали зг.дог. №21/11-2018/Б від 21.11.2018 р. в т.ч. ПДВ 50000,00грн).

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 05.03.2019 по 05.03.2019, ТОВ «РСІ-ЛТД» сплатило позивачу 05.03.2019 грошові кошти за платіжним дорученням №468 на суму 200000,00грн (призначення платежу: за бетон зг.рахунку від 20.01.2019 р.в т.ч. ПДВ 33333,33грн).

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 27.03.2019 по 27.03.2019, ТОВ «РСІ-ЛТД» сплатило позивачу 27.03.2019 грошові кошти за платіжним дорученням №201 на суму 50000,00грн (призначення платежу: за бетон зг.рахунку від 01.03.2019 р.в т.ч. ПДВ 16666,67грн).

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 01.07.2019 по 31.07.2019, ТОВ «РСІ-ЛТД`сплатило позивачу 12.07.2019 грошові кошти за платіжним дорученням №675 на суму 150000,00грн (призначення платежу: за реалізацію товарів та послуг зг.дог. №21/11-2018/Б від 21.11.2018 р. в т.ч. ПДВ 25000,00грн).

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 01.11.2019 по 30.11.2019, ТОВ «РСІ-ЛТД» сплатило позивачу 21.11.2019 грошові кошти за платіжним дорученням №835 на суму 9000,00грн (призначення платежу: матеріали зг.раз. від 16.07.2019 №ВЕ-0000020 в т.ч. ПДВ 50580,32грн).

Згідно виписки по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» за період з 01.02.2020 по 29.02.2020, ТОВ «РСІ-ЛТД» сплатило позивачу: 12.02.2020 грошові кошти за платіжним дорученням №31 на суму 1654,00грн (призначення платежу: за реалізацію товарів та послуг зг.дог. №21) та 13.02.2020 грошові кошти за платіжним дорученням №32 на суму 3000,00грн (призначення платежу: за пмм згідно рах. NK-0000 від 13.02.2020 р., дог.№2216/18/ЕГ від 04.07.2018 р. в т.ч. ПДВ 500,00грн).

Відповідно до листа ТОВ «РСІ-ЛТД» від 14.02.2020 №10 останнє просить ТОВ «VІР БЕТОН» вважати призначенням платежу в платіжному дорученні №32 від 13.02.2020 на суму 3000,00грн (три тисячі гривень) як: «За реалізацію товарів та послуг зг.д. №21/11-2018/Б від 21.11.2018 р. в т.ч. ПДВ 500,00грн».

Позивач зазначає, що відповідачем повністю сплачено грошові кошти за поставлений товар в розмірі 1003874,25грн за видатковими накладними, окрім видаткових накладних від 01.03.2019 №224 на суму 18735,84грн, від 04.03.2019 №238 на суму 18735,84грн, від 06.03.2019 №239 на суму 25809,84грн, від 25.04.2019 №432 на суму 21116,16грн, від 14.05.2019 №503 на суму 23669,64грн, від 15.05.2019 №504 на суму 23319,36грн.

Загальна суму, на яку поставлено бетон за накладними, щодо яких виник спір, складає 131386,68грн.

За накладними, щодо яких виник спір, ТОВ «VІР БЕТОН» виставило ТОВ «РСІ-ЛТД» рахунки на оплату за поставку бетону: від 20.01.2019 №43; від 01.03.2019 №201; від 16.07.2019 №ВЕ-0000020.

Внаслідок зазначення в якості призначення платежу у платіжному дорученні №835 21.11.2019 безпосереднього посилання на рахунок №ВЕ-0000020, що виписаний позивачем на оплату товару отриманого за спірними накладними, позивач врахував грошові кошти в сумі 9000,00грн, що сплачені за ним.

Суми інших платежів, які вказані вище, враховані позивачем за накладними у хронологічному порядку виникнення заборгованості з огляду на відсутність у призначенні платежу у платіжних документах посилання на конкретні накладні або рахунки з вірним зазначенням реквізитів, за якими здійснювалась оплата.

Загальний обсяг здійсненої оплати та порядок їх зарахування з боку відповідача не оспорюється.

Будь-яких інших доказів оплати заборгованості за поставлений товар відповідач суду не надав.

Згідно актів звіряння взаємних розрахунків за період січень 2019 травень 2019 та 2 квартал 2019 року між ТОВ «VІР БЕТОН» та ТОВ «РСІ-ЛТД» за договором поставки №21/11-2018/Б від 21.11.2018 у ТОВ «РСІ-ЛТД» наявна заборгованість перед ТОВ «VІР БЕТОН» в розмірі 285260,93грн.

Акти звіряння взаємних розрахунків підписані представниками сторін та скріплені відтисками печаток підприємств без зауважень та заперечень.

Згідно умов Договору від 04.01.2019 № 04/01-2019/УВ, який міститься в матеріалах справи, ТОВ «VІР БЕТОН»(Виконавець) зобов`язується надати послуги зі зважування автотранспортних засобів ТОВ «РСІ-ЛТД» (Замовник) на автомобільних електронних вагах, що належать Виконавцю, а Замовник зобов`язується їх прийняти і оплатити на умовах передбачених цим договором (п.1.1 договору).

Сторони в строк до 5 числа місяця, наступного за звітним, зобов`язуються проводити щомісячну звірку взаєморозрахунків, з підписанням акту звірки та підтверджувати обсяг наданих послуг Актом виконаних робіт (наданих послуг) з наданням податкової накладної та рахунку-фактури (п.3.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору вартість зважування 1 (одного) автотранспортного засобу Замовника становить 40 (сорок) гривень 00 копійок з ПДВ. Вартість послуги може бути змінена Виконавцем в односторонньому порядку з попереднім повідомленням Замовника за 5 календарних днів, що відбивається в рахунку-фактурі виставленому Виконавцем. Підписанням цього додаткової угоди Замовник погоджується з порядком зміни ціни на послуги Виконавця.

Сторонами у п.7.5 договору узгоджено, що він вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2019. Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік у разі якщо жодна із сторін письмово не повідомить одному про припинення дії договору за 35 календарних днів до його закінчення.

Порядок оплати товару погоджений сторонами у пункті 2.2 договору - оплата послуг за даним договором здійснюється 100% передоплатою шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно п.2.3 договору, Виконавець має право надати послугу Замовнику без її попередньої оплати. В цьому випадку Замовник зобов`язаний оплатити надану послугу протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання на підставі рахунку виставленого виконавцем.

ТОВ «VІР БЕТОН» надало ТОВ «РСІ-ЛТД» послуги з зважування автотранспортних засобів, що підтверджується актами надання послуг: від 31.01.2019 №97 на суму 120,00грн, від 31.01.2020 №77 на суму 80,00грн.

Акти надання послуг містять посилання на договір від 04.01.2019 № 04/01-2019/УВ., підписи Виконавця та Замовника, які скріплені відтисками печаток підприємств. Зокрема, всі акти надання послуг з боку Замовника підписала головний бухгалтер Сіверчукова Людмила Володимирівна.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період січень 2020 між ТОВ «VІР БЕТОН» та ТОВ «РСІ-ЛТД» за договором про надання послуг від 04.01.2019 № 04/01-2019/УВ у ТОВ «РСІ-ЛТД» наявна заборгованість перед ТОВ «VІР БЕТОН» в розмірі 200,00грн.

Акт звіряння взаємних розрахунків підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток підприємств без зауважень та заперечень.

Доказів оплати заборгованості за надані послуги в сумі 200,00грн відповідач суду не надав.

Позивач 18.09.2020 звертався до відповідача з листом-вимогою щодо оплати отриманого товару та наданих послуг протягом 7 днів з дня отримання вимоги. На підтвердження отримання відповідачем листа-вимоги позивачем надано до суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого на адресу відповідача з відміткою про отримання останнього уповноваженим представником відповідача 23.09.2020.

Відповіді відповідач не надав, заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду, просить стягнути заборгованість, що існує на час розгляду справи по суті, 3%річних та втрати від інфляції.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення грошових коштів, 3% річних та інфляційних нарахувань у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару та наданих послуг.

За змістом частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За змістом частин 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозиція (оферта) укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

До матеріалів справи не надані підписані та скріплені печатками підприємств договори поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/Б зі Специфікаціями та надання послуг від 04.01.2019 № 04/01-2019 /УВ, містяться роздруківка тексту даних документів, що наявні у позивача. Належним чином підписані та скріплені печаткою позивача означені документи були надані нарочно представнику відповідача для підписання та у подальшому на адресу позивача не повертались, про що свідчать письмові пояснення начальника відділу збуту ТОВ «VІР БЕТОН» Забудько О.І. Доказів іншого не надано.

Однак контрагенти за вказаними договорами з посиланням на їх умови як підставу для здійснення господарських операцій починаючи з 01.12.2018 по 15.05.2019 підписали видаткові накладні та акти надання послуг за 31.01.2019, 31.01.2020, підписи уповноважених осіб скріплені відтисками печаток підприємств.

З посиланням на умови договору поставки також виставлені рахунки на оплату, які частково відповідачем сплачувались, під час здійснення оплати у призначенні платежу відповідач посилався на номер та дату договору. Крім того, сторонами у справі з посиланням на договори підписані акти звірки взаємних розрахунків, наявне листування.

Висловлюючи свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог, що викладена відповідачем у листі від 25.06.2021 №9, останній підтвердив факт укладання договору поставки від 21.11.2018 №21/11-2018/Б та його виконання сторонами, факт наявності заборгованості.

При цьому, відповідач не заперечує тотожність умов, що викладені в означених договорах, тексту роздруківок договорів, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони своїми конклюдентними діями, що перелічені вище, підтвердили факт укладення договорів в редакції, яка надана позивачем до матеріалів справи.

Укладений між ТОВ «VІР БЕТОН» та ТОВ «РСІ-ЛТД» договір від 21.11.2018 №21/11-2018/Б за своєю правовою природою є договором поставки.

Зі змісту правочину вбачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договору, об`ємів поставки товару та її якості, а також ціною та строками виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частин першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На підставі представлених первісних документів, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операції на підставі договірних відносин сторін видаткових накладних, судом встановлено, що протягом періоду з 01.12.2018 по 15.05.2019 ТОВ «РСІ-ЛТД» на виконання умов Договору від 21.11.2018 №21/11-2018/Б отримало від ТОВ «VІР БЕТОН» товар (бетон) на загальну суму 1135260,93грн.

Згідно наданих позивачем до матеріалів справи виписок по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН», відповідач сплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар за договором №21/11-2018/Б від 21.11.2018 в загальній сумі 1013654,00грн.

Як стверджує позивач, відповідачем сплачено грошові кошти за поставлений товар в розмірі 1003874,25грн. з посиланням на відповідні банківські виписки.

Спір стосується поставки продукції за видатковими накладними на загальну суму 131386,68грн, а саме: від 01.03.2019 №224 на суму 18735,84грн, від 04.03.2019 №238 на суму 18735,84грн, від 06.03.2019 №239 на суму 25809,84грн, від 25.04.2019 №432 на суму 21116,16грн, від 14.05.2019 №503 на суму 23669,64грн, від 15.05.2019 №504 на суму 23319,36грн.

ТОВ «VІР БЕТОН» за вказаними накладними виставило ТОВ «РСІ-ЛТД» рахунки на оплату за поставку бетону від 20.01.2019 №43; від 01.03.2019 №201; від 16.07.2019 №ВЕ-0000020.

Дослідивши банківські виписки, судом встановлено, що лише платіж від 21.11.2019 на суму 9000,00грн (платіжне доручення №835) має посилання на рахунок в графі призначення платежу: матеріали зг.рах. від 16.07.2019№ВЕ-0000020 в т.ч. ПДВ 50580,32грн, а отже правомірно зараховано позивачем у рахунок погашення заборгованості за цим рахунком.

Інші платежі в графі призначення платежу мають посилання на договір №21/11-2018/Б від 21.11.2018 або дату рахунку без вказання номеру, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач мав належні підстави для зарахування сплачених сум за накладними у хронологічному порядку в порядку виникнення заборгованості. Суд при цьому враховує, що будь-якого іншого порядку сторонами за договором не встановлювалось, порядок здійснення такого зарахування або обсяг здійсненої оплати відповідачем не оспорюється.

Здійснивши співвіднесення суми здійсненої відповідачем оплати за поставлений товар з вартістю товару, яку повинен був сплатити відповідач за видатковими накладними, що не є спірними, суд встановив, що обсяг здійсненої оплати є більшим на суму 779,75грн.

При розрахунку суми заборгованості за спірними видатковими накладними позивач врахував не тільки сплату 9000,00грн, але суму 779,75грн, оскільки, як встановлено судом, фактично поставка за накладними 01.03.2019 №224, від 04.03.2019 №238, від 06.03.2019 №239, від 25.04.2019 №432, від 14.05.2019 №503, від 15.05.2019 №504 здійснена на загальну суму 131386,68грн, сума заборгованості, яку просить стягнути позивач складає 121606,93грн (131386,68грн - 9000,00грн -779,75грн).

Суд вважає, що сума заборгованості, яка визначена позивачем, відповідає фактичним обставинам справи.

За приписами частин першої, другої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Спецификациями сторони встановили умови оплати: Покупець здійснює оплату за товар в розмірі 70% попередньої оплати вартості товару за рахунком, виставленим Постачальником і 30% протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту отримання товару згідно з видатковими накладними.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Суд вбачає, що в матеріалах справи наявні рахунки, виставлення яких позивачем відповідачу передувало факту здійснення поставки за спірними видатковими накладними, доказів їх направлення матеріали справи не містять, однак на їх підставі відповідач повинен був здійснювати саме попередню оплату, тоді як доказів на підтвердження виконання вказаного обов`язку щодо сплати 70% вартості товару відповідачем не надано. Єдиний платіж, який було здійснено безпосередньо за спірними накладними - платіжне доручення №835 від 21.11.2019 на суму 9000,00грн має посилання на рахунок №ВЕ-0000020 від 16.07.2019 в графі призначення платежу, що опосередковано свідчить про отримання відповідачем вказаного рахунку.

Оскільки, як встановлено вище, Специфікаціями встановлено два етапи виконання зобов`язання з оплати товару: в розмірі 70% попередньої оплати вартості товару за рахунком, виставленим Постачальником і 30% протягом 15 днів з моменту отримання товару згідно з видатковими накладними, то, з огляду на той факт, що на даний час товар вже є отриманим, однак матеріали справи не містять доказів здійснення попередньої оплати, суд приходить до наступного висновку.

Грошове зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати поставленого товару повинно було бути виконано:

за видатковою накладною від 01.03.2019 №224 до 18.03.2019 включно (враховуючи, що останній день строку 16.03.2019 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною від 04.03.2019 №238 - до 19.03.2019 включно;

за видатковою накладною від 06.03.2019 №239 - до 21.03.2019 включно;

за видатковою накладною від 25.04.2019 №432 - до 10.05.2019 включно;

за видатковою накладною від 14.05.2019 №503 - до 29.05.2019 включно;

за видатковою накладною від 15.05.2019 №504 до 30.05.2019 включно.

Ствердження позивача, що строк виконання грошового зобов`язання за накладними виникає з 30.09.2020 згідно ч.2 ст.530 ЦК України - сім днів з моменту отримання претензії, на думку суду є хибним, оскільки судом встановлено, що поставка була здійснена на підставі договору, при визначенні строку виконання зобов`язання з оплати поставленого товару слід керуватись саме його умовами. Приписи ч.2 ст.530 ЦК України застосовуються у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Щодо посилання відповідача на неможливість сплати TOB «VIP БЕТОН» заборгованості за поставлену продукцію у зв`язку із несплатою ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" грошових коштів за виконані роботи за договором №01-12/18 від 01-12.2018, для виконання яких відповідачем укладено з позивачем договір поставки, суд зазначає, що в силу приписів ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, тому правовідносини відповідача з контрагентами, факт наявності заборгованості контрагентів перед відповідачем не впливає на обов`язок сплатити його вартість товару після настання строку оплати.

Крім того, даний висновок також витікає з приписів ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, за якою учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань з вчасної оплати прийнятого від позивача товару за спірними накладними та встановленою наявність основного боргу Покупця перед Постачальником за договором від 21.11.2018 №21/11-2018/Б в сумі 121606,93грн.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Укладений між ТОВ «VІР БЕТОН» та ТОВ «РСІ-ЛТД» договір від 04.01.2019 №04/01-2019 /УВ за своєю правовою природою є договором про надання послуг, оскільки за їх видом вони споживаються безпосередньо в процесі їх надання.

На підставі представлених первісних документів, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операції на підставі договірних відносин сторін актів надання послуг №97 та №77, судом встановлено, що 31.01.2019, 31.01.2020 відповідно ТОВ «VІР БЕТОН» на виконання умов договору надало ТОВ «РСІ-ЛТД» послуги з зважування автотранспортних засобів на загальну суму 200,00грн.

Порядок оплати товару погоджений сторонами у пункті 2.2 договору - оплата послуг за даним договором здійснюється 100% передоплатою шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно п.2.3 договору, виконавець має право надати послугу замовнику без її попередньої оплати. В цьому випадку Замовник зобов`язаний оплатити надану послугу протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання на підставі рахунку виставленого виконавцем.

Матеріали справи не містять інформації щодо здійснення відповідачем сплати наданих позивачем послуг з зважування автотранспортних засобів в порядку передбаченому п.2.2 договору шляхом 100% передоплати.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що позивачем надавались послуги відповідачу в порядку передбаченому п.2.3 договору за відсутності такої передоплати.

Таким чином, з огляду на дати підписання актів у відповідача згідно п.2.3 договору виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати наданих послуг: за актом надання послуг від 31.01.2019 №97 повинно бути виконано в строк до 07.02.2019 включно; за актом надання послуг від 31.01.2020 №77 до 07.02.2020 включно.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період січень 2020 між ТОВ «VІР БЕТОН» та ТОВ «РСІ-ЛТД» за договором про надання послуг від 04.01.2019 № 04/01-2019/УВ у ТОВ «РСІ-ЛТД» наявна заборгованість перед ТОВ «VІР БЕТОН» в розмірі 200,00грн. Акт звіряння взаємних розрахунків підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток підприємств без зауважень та заперечень.

З наданих позивачем до матеріалів справи виписок по рахункам ТОВ «VІР БЕТОН» не вбачається оплата відповідачем заборгованості за вказаним договором.

Відповідач під час розгляду справи не надав заперечень щодо наявності заборгованості та доказів сплати 200,00грн.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань з вчасної оплати наданих позивачем послуг та встановленою наявність основного боргу Замовника перед Виконавцем за договором від 04.01.2018 №04/01-2019/УВ в сумі 200,00грн.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за договорами поставки та надання послуг у сукупній сумі 121806,93грн.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним 3% річних в сумі 1822,10грн та інфляційних втрат в сумі 6845,55грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленої продукції та наданих послуг.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі порушення боржником виконання грошового зобов`язання у нього в силу закону за вимогою кредитора виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Враховуючи положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку ним заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 1822,10грн, що нараховані на заборгованість в розмірі 121806,93грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2021.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за визначений період, судом встановлено, що останній здійснений позивачем методологічно правильно, однак арифметично невірно, дійсний розмір 3% річних за період з 01.10.2020 по 31.03.2021 становить 1819,58грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат в загальному розмірі 6845,55грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Згідно розрахунку, зазначеного позивачем в позовній заяві, останнім нараховано до стягнення інфляційні нарахування на заборгованість в розмірі 121806,93грн за період з 01.10.2020 по 28.02.2021 на суму 6845,55грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат нарахованих на заборгованість за визначений період, судом встановлено, що останній здійснений позивачем методологічно правильно, однак арифметично невірно, дійсний розмір інфляційних втрат за період з 01.10.2020 по 28.02.2021становить 6847,52грн.

Враховуючи, що відповідно до частини другої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі зазначеному позивачем 6845,55грн.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог частково, судовий збір у сумі 2269,96грн покладається на відповідача, в решті залишається на позивачі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «VІР БЕТОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РСІ-ЛТД» про стягнення 130474,58грн, з яких: основна заборгованість 121806,93грн, інфляційні втрати 6845,55грн, 3% річних 1822,10грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РСІ-ЛТД» (адреса місцезнаходження: 85324, Донецька обл., місто Мирноград, вулиця Мухамадєєва, будинок 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «VІР БЕТОН» (адреса місцезнаходження: 85325, Донецька обл., Покровський р-н, село Рівне, вулиця Шопена, будинок 1; ) 130472,06грн, з яких: основна заборгованість 121806,93грн, інфляційні втрати 6845,55грн, 3% річних 1819,58грн, судовий збір у розмірі 2269,96грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 31.08.2021.

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова