ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2021 р. Справа №914/3071/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Якімець Г.Г.

Розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» на рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2021 року (суддя Долінська О.З.) у справі №914/3071/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Фекторі" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про стягнення 207 330,00 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оїл Фекторі» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про стягнення заборгованості за надані послуги згідно договору перевезення вантажу від 18.03.2019, яка станом на 23.11.2020 становить 207 330,00 грн (із урахуванням заяви позивача від 18.01.2021вх. №152/21 про залишення без розгляду позовної заяви в частині стягнення з відповідача 77 553,00 грн. (з ПДВ) згідно додаткової угоди від 16.06.2020 до договору перевезення вантажу від 18.03.2019, що подана суду 01.02.2021 за вх. № 2219/21). (а.с.1-82, 173-179, том 1).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач відмовився від підписання акту звірки взаєморозрахунківза період з 01.07.2020 - 23.11.2020. При цьому, відповідач не заперечує належне надання послуг з перевезення вантажу в період з 01.07.2020-23.11.2020, що підтверджено підписаними представниками сторін та скріпленими печатками з обох сторін актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). Правовою підставою вимог позивач називає положення ст.509 ЦК України, ст. 193,307,315 ГК України.

Відповідач подав відзив на позов. Вважає позовні вимоги безпідставними. На думку відповідача, у разі задоволення позовної заяви ТОВ «Оіл Фекторі», ТОВ «Грінера Україна» доведеться здійснити подвійну оплату послуг з перевезення вантажу, а саме: Товариству з обмеженою відповідальністю «Оіл Фекторі» та міському бюджету Львова з посиланням на рішення Виконавчого комітету Львівської міської №455 від 21.06.2016 «Про відшкодування додаткових витрат на вивезення та захоронення побутових відходів», зі змінами № 1251 від 23.12.2016, ухвалу Львівської міської ради №5163 від 20.06.2019, якою затверджено «Програму відшкодування додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів», договір від 28.01.2020 №41337411/3, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2020 (справа №461/2660/20), акт ревізії складено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 19.11.2020 №06-13/6491-2020

Господарський суд Львівської області рішенням від 14 квітня 2021 року у справі №914/3071/20 позовні вимоги задовольнив повністю; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Фекторі» 207 330,00 грн основної заборгованості та 3 109,95 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Суд вказав, що в наданих відповідачем платіжних дорученнях реквізит «Призначення платежу» не містив посилання на період, рахунок чи акт здачі-прийняття послуг згідно якого здійснюється платіж, а договір перевезення вантажу від 18 березня 2019 року не передбачає послідовності зарахування платежів, тому усі отримані платежі від ТОВ «Грінера Україна» зараховувалися ТОВ «Оіл Фекторі» на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Витяг з Акту ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради за період з 01.07.2017 по 30.06.2020, складений Західним офісом Держаудитслужби за №06-24/10 від 30.10.2020 сам по собі не може бути достатнім доказом того, що вивезення ТзОВ «Оіл Фекторі» ТПВ на підставі товарно-транспортних накладних здійснювалося не до пункту розвантаження, зазначених у Специфікаціях до Договору та у вказаних товарно-транспортних накладних.

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) долучені позивачем до матеріалів справи, підписані повноважними представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб та підтверджують те, що відповідач прострочив виконання свого зобов`язання.

Суд дійшов висновку, що обставини, які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача щодо стягнення 207 330,00 грн. основної заборгованості є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі №914/3071/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог; судові витрати покласти на позивача.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції усупереч п.2 ч.1 ст. 277 ГПК України, визнав встановленими не доведені обставини, зокрема щодо:

1) доведеності факту наданих послуг з перевезення виключно на підставі актів здачі- прийняття робіт (надання послуг), однак, такі не підтверджують фактичного надання послуг з перевезення вантажу у силу ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

2) доведеності перевезення вантажу саме до місця призначення, як того вимагає п.1.2, що спростовується листами Комунального виробничо-господарського підприємства №283, 284 від 18.03.2021 про відсутність договірних відносин з відповідачем та актом Західного офісу Держаудитслужби від 30.10.2020 №06-24/10, у якому констатовано факти не підтвердження перевезення побутових відходів до місця призначення.

3) підтвердження надання послуг з перевезення товарно-транспортними накладними № 290708 від 29.07.2020, №290707 від 29.07.2020, №290706 від 29.07.2020, №290705 від 29.07.2020, проте останні стосуються позовних вимог на суму 77 553 грн, які були залишені без розгляду, натомість матеріали справи не містять ТТН за увесь період, за який позивач просить стягнути грошові кошти, що виключає можливість підтвердження здійснення перевезень у силу постанови КМУ від 25 лютого 2009 р. N 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», пп. 114, 11.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. № 363, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

4) заборгованості ТОВ "Грінера Україна" перед ТОВ «ОілФекторі» за надані послуги згідно договору станом на 23.11.2020 у розмірі 207 330,00 грн з урахуванням акту звірки з контрагентом ТОВ "Грінера Україна" за 1 півріччя 2020 року, який підписаний обома сторонами та акту звірки за 2 півріччя 2020 року, який підписано тільки позивачем, що суперечить правовій позиції викладеній у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17

Також, стверджує, що матеріали справи не містять рахунків усупереч вимог п.5.2 розділу 5 договору перевезення вантажу від 18.03.2019; за період позовних вимог 03.07.2020-16.10.2020 відповідач повністю оплатив вартість наданих послуг, що підтверджується платіжними дорученнями №1704 від 07.08.2020,№1738 від 12.08.2020, №1745 від 13.08.2020, №1782 від 18.08.2020, №1794 від 19.08.2020, №1676 від 28.08.2020 на суму 661 185,00 грн; №1641 від 09.09.2020 на суму 117 255,00 грн; №35 від 07.10.2020, №1973 від 09.10.2020, №39 від 13.10.2020на суму 95 940,00 грн; №51 від 06.11.2020, №2305 від 11.11.2020 на суму 110 400,00 грн.

Відтак, суд першої інстанції не надав оцінки листам Комунального виробничо-господарського підприємства №283, 284 від 18.03.2021 та вимозі Західного офісу Держаудитслужби від 19.11.2020 №06-13/6491-2020 за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради за період з 01.07.2017 по 30.06.2020. Також, суд першої інстанції не надав оцінки аргументам про те, що ТОВ «Оіл Фекторі» не мало право скидувати побутові відходи у будь-якому місці, окрім офіційних полігонів та сміттєзвалищ (п.1.2 договору, ч. 7 ст.33 Закону України «Про відходи»..

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Фекторі» (позивач) у відзиві (від 08.06.2021) заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на підписання та засвідчення печаткою відповідачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають вимогам, зокрема ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги перевезення вантажу.

Позивач вважає доводи скаржника суперечливими та взаємовиключними, зокрема відповідач не визнає факту надання послуг з перевезення вантажу за період з липня жовтень 2020 року (п.п.1-3 апеляційної скарги), а в п.4 апеляційної скарги вказує, що ТОВ "Грінера Україна" оплатило в повному обсязі послуги надані ТОВ «ОІЛ ФЕКТОРІ» згідно вищевказаних актів здачі-прийняття робіт за період з липня жовтень 2020 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у листі № 1794 від 20.01.2021 «Про заміну призначення платежів» визнав наявність заборгованості ТОВ "Грінера Україна" перед ТОВ «ОІЛ ФЕКТОРІ» у сумі 207 330,00 грн.

Акт Західного офісу Держаудитслужби від 30.10.2020 №06-24/10 фіксує ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради за період з 01.07.2017 по 30.06.2020. У свою чергу, вимога Західного офісу Держаудитслужби від 19.11.2020 №06-13/6491-2020 про усунення порушень законодавства виявлених у акті від 19.11.2020 №06-13/6491-2020 адресована та встановлює обов`язок директору Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради забезпечити відшкодування на користь міського бюджету збитків і не встановлює жодних обов`язків для ТОВ "Грінера Україна", та не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань по оплаті послуг.

Позивач заявив попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справі в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

У відповіді на відзив скаржник вказав, що позивач пропустив 5-денний строк встановлений ухвалою суду, при цьому відзив не містить клопотання про поновлення строку на його подання. Первинно позивач заявив позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 284 883,00 грн, тобто справа не була визнана малозначною; відзив підписав директор, а не адвокат; у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що Висоцький Р.І. є директором ТОВ «ОІЛ ФЕКТОРІ» та має право підпису. Щодо витрат на правову допомогу, то матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували повноваження адвоката на представництво ТОВ «ОІЛ ФЕКТОРІ» в суді апеляційної інстанції та надання адвокатом будь-якої правової допомоги. Просить відзив на апеляційну скаргу залишити без розгляду.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 18 травня 2021 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» на рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі №914/3071/20; апеляційну скаргу ухвалив розглядати без повідомлення учасників справи; вказав, що учасники справи мають право подати відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання учасникам справи у строк, не пізніше п`яти днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Суд відхиляє клопотання відповідача про залишення відзиву на апеляційну скаргу без розгляду, оскільки 25 травня 2021 року ухвала Західного апеляційного господарського суду від 18 травня 2021 року була направлена на електронні адреси відповідача та його представника та рекомендованим відправленням на адресу позивача. У зв`язку із тимчасовим призупиненням відправки поштової кореспонденції у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення сторін, зокрема дати отримання ухвали сторонами.

З урахуванням заяви позивача про залишення без розгляду позовної заяви в частині стягнення з відповідача 77 553,00 грн, предметом розгляду був позов про стягнення заборгованості у сумі 207 330,00 грн. Отже ціна позову у справі №914/3071/20 є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Щодо правової допомоги, згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до пункту 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За текстом статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.(ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.2).Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. (ч.3).Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.(ч.4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» належить відмовити з таких підстав.

Обставини справи.

18 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (замовник) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Фекторі» (перевізник) уклали договір перевезення вантажу (надалі - договір) (а.с. 8-9, том 1) за умовами якого:

- замовник передає для перевезення вантажі, а перевізник зобов`язується здійснити їх перевезення і надати комплекс інших послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів (п. 1.1);

- перевізник зобов`язується доставити надані замовником вантажі до пункту призначення в установлений договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується своєчасно сплатити за послуги перевізника встановлену плату, відповідно до умов договору (п. 1.2 );

- приймання вантажу до перевезення оформляється товарно-транспортною накладною (накладною на вантаж) (надалі - ТТН) за встановленою формою. Оформлена товарно-транспортна накладна, завірена замовником, при пред`явленні водієм, який виконує обов`язки експедитора, є підставою для одержання ним вантажу для перевезення з матеріальною відповідальністю перевізника. ТТН видається перевізником за встановленою формою у трьох примірниках, один з яких залишається у перевізника, другий - надається вантажоодержувачу, третій повертається перевізником замовнику після підписання його перевізником та вантажоодержувачем. (п. 2.1.-2.3);

- вартість послуг за перевезення вантажу по цьому договору визначається сторонами у специфікаціях, що становлять невід`ємну частину даного договору, в яких визначається вартість рейсу по визначених маршрутах. Рейсом в розумінні цього договору вважається відстань, яку перевізник проїхав від початкового до кінцевого маршруту. Маршрутом в розумінні цього підпункту є шлях до місця призначення (розвантаження вантажу) та назад (від місця розвантаження вантажу до місця, де перевізнику був переданий вантаж) (п.5.1);

- розрахунки здійснюються в гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок перевізника на підставі виставлених перевізником рахунків та актів наданих послуг (п.5.2);

- датою отримання перевізником безготівкових грошових коштів є дата зарахування таких коштів на розрахунковий (поточний) рахунок перевізника (п.5.3);

- розрахунки здійснюються замовником на протязі 20 (двадцяти) банківських днів з моменту надання перевізником всіх документів, визначених п. 3.1.8 цього договору.

- перевізник зобов`язаний протягом трьох днів з моменту підписання замовником ТТН надати замовнику наступні документи: товарно-транспортну накладну із підписом уповноважених осіб перевізника та вантажоодержувача і відтисками їх печаток (за наявності), рахунок та акт приймання-передачі наданих транспортних послуг, який повинен містити таку інформацію: дані про замовника та перевізника; найменування вантажу; час перевезення вантажу, дата і маршрут перевезення; марка і державний реєстраційний номер автомобіля; номер товарно-транспортної накладної; відстань; вартість перевезення (п.3.8.1);

На підтвердження виконання у липні-вересні 2020 року зобов`язань за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року позивач надав:

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: акт № ОУ-0000077 від 03.07.2020 на суму 2 265,00 грн, акт № ОУ-0000078 від 06.07.2020 на суму 13 410,00 грн, акт № ОУ-0000079 від 07.07.2020 на суму 4 440,00 грн, акт № ОУ-0000080 від 08.07.2020 на суму 44 220,00 грн, акт № ОУ-0000081 від 09.07.2020 на суму 2 265,00 грн, акт № ОУ-0000082 від 13.07.2020 на суму 64 515,00 грн, акт № ОУ-0000083 від 14.07.2020 на суму 27 165,00 грн, акт № ОУ-0000084 від 15.07.2020 на суму 49 800,00 грн, акт № ОУ-0000085 від 16.07.2020 на суму 23 985,00 грн, акт № ОУ-0000086 від 17.07.2020 на суму 48 375,00 грн, акт № ОУ-0000088 від 20.07.2020 на суму 73 275,00 грн, акт № ОУ-0000089 від 21.07.2020 на суму 49 800,00 грн, акт № ОУ-0000091 від 23.07.2020 на суму 83 745,00 грн, акт № ОУ-0000092 від 27.07.2020 на суму 45 525,00 грн, акт № ОУ-0000093 від 28.07.2020 на суму 49 800,00 грн, акт № ОУ-0000094 від 29.07.2020 на суму 12 450,00 грн, акт № ОУ-0000095 від 30.07.2020 на суму 55 125,00 грн, акт № ОУ-0000096 від 31.07.2020 на суму 11 025,00 грн, акт № ОУ-0000097 від 06.08.2020 на суму 22 050,00 грн, акт № ОУ-0000098 від 10.08.2020 на суму 44 100,00 грн, акт № ОУ-0000099 від 12.08.2020 на суму 6 705,00 грн, акт № ОУ-0000100 від 13.08.2020 на суму 8 880,00 грн, акт № ОУ-0000102 від 17.08.2020 на суму 4 440,00 грн, акт № ОУ-0000101 від 14.08.2020 на суму 13 320,00 грн, акт № ОУ-0000104 від 20.08.2020 на суму 4 440,00 грн, акт № ОУ-0000103 від 19.08.2020 на суму 13 320,00 грн, акт № ОУ-0000106 від 14.09.2020 на суму 32 400,00 грн, акт № ОУ-0000105 від 10.09.2020 на суму 32 400,00 грн, акт № ОУ-0000107 від 21.09.2020 на суму 31 140,00 грн, акт № ОУ-0000111 від 09.10.2020 на суму 27 600,00 грн, акт № ОУ-0000110 від 05.10.2020 на суму 27 600,00 грн, акт № ОУ-0000112 від 16.10.2020 на суму 55 200,00 грн. Вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані повноважними представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб. (а.с. 12-22, том 1);

- товарно-транспортні накладні № 290708 від 29.07.2020, №290707 від 29.07.2020, №290706 від 29.07.2020, №290705 від 29.07.2020 (а.с. 34-37, том 1).

Підтвердженням оплати відповідачем коштів з призначенням платежу: за послуги перевезення ТВП згідно договору перевезення вантажу від 18 березня 2019 року є платіжні доручення (а.с.116-127, т.1), банківська виписка з особових рахунків позивача за період з 01 липня 2020 року до 23 листопада 2020 року (а.с.43-82, т.1).

Предметом спору у справі є вимога позивача стягнути з відповідача 207 330,00 грн заборгованості за надані послуги за укладеним сторонами 18 березня 2019 року договором перевезення вантажу.

За приписами статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно з статтею 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Кодексу).

Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За визначенням частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З обставин справи видно, що 18 березня 2019 року сторони уклали договір перевезення вантажу, відповідач частково оплачував надані за цим договором послуги.

Актом звірки за перше півріччя 2020 року за надані послуги згідно договору перевезення вантажу від 18 березня 2019 року підтверджено, що загальна вартість наданих в означений період послуг становить 1 648 690,00 грн, з яких оплачено 1 383 140,00 грн. Станом на 01 липня 2020 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оіл Фекторі" становить 767 130,00 грн. Акт звірки підписали керівники сторін, підписи засвідчені печатками.

Згідно з наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивач у вересні-жовтні 2020 року надав відповідачу послуги за договором перевезення вантажу на загальну суму 984 680,00 грн.

Відповідно до п.5.2 договору перевезення вантажу від 18 березня 2019 року виставлені перевізником (відповідач) рахунки та акти наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги.

Відповідач оплачував позивачу послуги з перевезення ТВП за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року, підтвердженням чого є платіжні доручення (а.с.116-127, т.1), банківська виписка з особових рахунків позивача за період з 01 липня 2020 року до 23 листопада 2020 року (а.с.43-82, т.1).

Відповідач також стверджує, що повністю оплатив позивачу надані ним у липні-жовтні послуги з перевезення вантажу, а саме: за липень 2020 року 661 185,00 грн (платіжні доручення від 07, 12, 13, 18, 19, 28 серпня 2020 року); за серпень 117 225,00 грн (платіжні доручення від 09 вересня 2020 року); за вересень 95 940,00 грн (платіжні доручення від 07, 09, 13 жовтня 2020 року); за жовтень 110 400 грн (платіжні доручення від 06, 11 листопада 2020 року).

Необхідно наголосити, що у платіжних дорученнях та в банківських виписках призначенням платежу названо: оплата за послуги перевезення ТВП згідно договору перевезення вантажу від 18 березня 2019 року. У названому договорі відсутні застереження щодо порядку зарахування оплачених за цим договором коштів. Тому ураховуючи наявність заборгованості відповідача за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року, яка виникла до липня 2020 року, позивач, відповідно до статті 534 ЦК України, мав право здійснювати розподіл коштів починаючи із зарахування коштів на погашення заборгованості, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Отже, тим самим відповідач підтверджує надання йому позивачем послуг за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року.

Стягувана сума 207 330,00 грн утворилась у зв`язку із розподілом позивачем у хронологічному порядку сплачених відповідачем коштів за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року.

Так, у матеріалах справи відсутні рахунки перевізника (позивач), про що стверджує скаржник. Проте це не спростовує фактичного визнання відповідачем тієї обставини, що позивач надавав відповідачу послуги за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року здійснення оплати відповідачем за послуги перевезення ТВП згідно договору перевезення вантажу від 18 березня 2019 року.

Доводи скаржника про те, що позивач не укладав договору із Комунальним виробничо-господарським підприємством () і назване підприємство за період з березня 2019 року до листопада 2020 року не отримувало та не розвантажувало твердих побутових відходів від ТОВ "Оіл Фекторі" не спростовують обгрунтованого вище висновку про надання позивачем послуг відповідачу за договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року, які відповідач оплатив, за винятком спірної суми. Докази повернення ТВП відповідачу чи захоронення цих ТВП відповідачем самостійно, за рахунок власних коштів, у матеріалах справи відсутні.

Щодо Акту ревізії №06-24/10 від 30 жовтня 2020 року фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради за період з 01 липня 2017року по 30 червня 2020 року

Суд апеляційної інстанції поділяє позицію суду першої інстанції, який вказав, що такий акт не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором перевезення вантажу від 18 березня 2019 року, які підтверджені відповідними актами виконаних робіт і які оплачував замовник. Наявний у матеріалах справи витяг з Акту ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради №06- складений Західним офісом Держаудитслужби за №06-24/10 сам по собі не може бути достатнім доказом того, що вивезення ТОВ «Оіл Фекторі» ТПВ на підставі товарно-транспортних накладних здійснювалося не до пункту розвантаження, зазначених у Специфікаціях до Договору та у вказаних товарно-транспортних накладних (Такі правові позиції при вирішенні подібних спорів викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2020р. у справі №910/7984/16, від 18.10.2018р. у справі №917/1064/17, від 11.06.2019р. у справі 916/1648/18, від 20.06.2019р. у справі №916/1906/18). Також суд зазначив, що Акт ревізії №06-24/10 є лише носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Разом з тим, у силу приписів ч. 6 ст. 75 ГПК України обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою є обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі №914/3071/20 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому законні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» відсутні.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі №914/3071/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Г.Г.Якімець