І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/727/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс",
Відповідач: Приватне підприємство "Промінь К",
Предмет спору: про стягнення 4 358 120,71 грн,
ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
від позивача: Романенко Р. О.;
від відповідача: не з`явився,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс" звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства "Промінь К", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 4 358 120,71 грн, з яких 2 000 000,00 грн боргу, 2 000 000,00 грн штрафу, 100 065,58 грн пені, 59 196,50 грн - 3% річних, 198 858,63 грн інфляційних втрат.
Ухвалою суду від 13.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.
Рішенням господарського суду від 09.09.2021 позов задоволено частково та стягнуто з Приватного підприємства "Промінь К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" 2 000 000,00 грн основного боргу, 59 196,50 грн - 3% річних, 198 858,63 грн інфляційних втрат та 33 870,82 грн витрат зі сплати судового збору.

До закінчення судових дебатів відповідач відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України зробив заяву про намір подати докази щодо судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

09.09.2021, після ухвалення судом рішення у цій справі, представник відповідача подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 927/727/21, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" на користь Приватного підприємства "Промінь К" судові витрати. Розгляд даної заяви просить провести без участі відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою суду від 13.09.2021 розгляд заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення призначено на 16.09.2021 об 11:00; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/); повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 16.09.2021.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія ухвали суду від 13.09.2021 була направлена позивачу та відповідачу на їх електронні адреси - , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло повідомлення про отримання ухвали суду від 13.09.2021.

Представник відповідача у судове засідання 13.09.2021 не з`явився, проте у поданій заяві представник просила провести її розгляд без участі відповідача.

За наведених обставин, судове засідання 16.09.2021 проводилось за відсутності відповідача (їх представників).

До початку судового засідання від позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, які суду судовому засіданні 16.09.2021 долучив до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач у відзиві на позов навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 100 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2021 між ПП «Промінь К» (далі - Клієнт) та адвокатом Онопко Вікторією Олександрівною був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №09/2021 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Адвокат приймає на себе зобов`язання надання правової допомоги Клієнту з питань ведення та супроводу судових справ, у яких Клієнт виступає позивачем, відповідачем або третьою особою, у тому числі у Господарському суді Чернігівської області. Послуги включають в себе написання процесуальних документів, письмових заяв (листів), ознайомлення із документами справ, проведення телефонних переговорів.

За надання правової допомоги Клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається в окремо підписаних додаткових угодах до цього Договору (п. 4 Договору).

Згідно з п. 8 Договору сплата гонорару/витрат провадиться Клієнтом шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок/або оприбутковується Адвокатом.

16.07.2021 між відповідачем та адвокатом Онопко В. О. укладено додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до п. 1 якої гонорар Адвоката за супровід справи №927/727/21 становить 100 000,00 грн та сплачується одноразово.

09.09.2021 відповідачем та адвокатом Онопко В. О. підписано акт про надання правової (правничої) допомоги (далі - Акт), згідно з яким Адвокатом були надані наступні послуги:

1. Дослідження підстав виникнення та суті спору по справі №927/727/21 та ознайомлення з документальними доказами; аналіз законодавства та актуальної судової практики; формування правової позиції; проведення контррозрахунку заборгованості та штрафних санкцій.

2. Надання Клієнту розгорнутої правової консультації з питань, прямо пов`язаних зі справою №927/727/21.

3. Написання та подання відзиву на позов.

4. Написання та подання клопотання про забезпечення судових витрат.

5. Написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду.

6. Написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду.

7. Написання та подання заяви про намір подання доказів щодо судових витрат.

8. Відвідування Господарського суду Чернігівської області для участі у судовому засіданні (за маршрутом: м. Київ - м. Чернігів); участь у судовому засіданні в приміщенні суду;

9. Написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат;

10. Канцелярські роботи (виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресатам засобами зв`язку, інші подібні роботи).

Усього виконано робіт на загальну суму 100 000,00 грн.

Позивач заперечує проти заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у її стягненні. У наданих запереченнях позивач зазначає про ненадання відповідачем суду актів приймання-передачі робіт за Договором, рахунків на оплату, доказів факту оплати правової допомоги адвокату Онопко В. О., а тому вважає, що такі витрати не підтверджені належними доказами. Також позивач вважає, що розмір заявлених витрат не відповідає критерію розумної необхідності, оскільки справа не потребувала значних затрат та не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

Розглянувши подану відповідачем заяву, заперечення позивача, оцінивши надані відповідачем документи щодо відповідності зазначених у них даних щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, зокрема, але не виключно, чи не подавав адвокат явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, суд встановив наступне.

У п. 1 Акту одним із видів послуг, вказано проведення контррозрахунку заборгованості та штрафних санкцій, проте доказів фактичного виконання адвокатом вказаної послуги суду не надано, оскільки в матеріалах справи відсутній такий контрозрахунок, а отже витрати щодо надання цієї послуги не відповідають критерію реальності.

Щодо вказаної у п. 4 послуги, пов`язаної з написання та поданням клопотання про забезпечення судових витрат, суд вважає, що витрати з її надання не підлягають розподілу, оскільки представник відповідача у підготовчому засіданні 31.08.2021 заявила про відкликання поданого відповідачем клопотання про забезпечення судових витрат та просила його не розглядати, у зв`язку з чим суд постановив ухвалу про залишення без розгляду вказаного клопотання.

Пункти 5 та 6 Акту є ідентичними і містять у собі послуги з написання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду та участь у такому засіданні в режимі відеоконференції.

Отже, адвокат зазначає про подання до суду двох таких заяв та участі у двох судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Водночас подання клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а тому суд доходить висновку, що витрати з надання такої послуги також не підлягають розподілу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач брала участь лише в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, а тому витрати, по`вязані із участю в другому судовому засіданні в режимі відеоконференції, не відповідають критерію реальності.

Щодо видів наданих послуг, вказаних у п. 7, 9 Акту, суд вважає, що написання та подання заяви про намір подати докази після ухвалення судом рішення, як і заяви про ухвалення додаткового рішення, є також правом, а не обов`язком сторони, і такі докази відповідач міг подати під час розгляду справи по суті, зважаючи на те, що Акт складений та поданий до суду 09.09.2021, тобто одразу після проведення судового засідання.

Отже, витрати, пов`язані з наданням вказаних послуг, не відповідають критерію розумності та реальної необхідності.

Пункт 8 Акту містить два види надання послуг - відвідування господарського суду (дорога до суду) та участь у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19.

З огляду на викладене, суд вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими послуги участі в судовому засіданні, а тому адвокатом фактично продубльовано одну й туж саму послугу два рази.

Відтак суд вважає, що витрати на послугу з відвідування Господарського суду Чернігівської області розподілу не підлягають, оскільки включені до такої послуги як участь у судовому засіданні.

Послуги, вказані у п. 10 Акту, виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресатам засобами зв`язку, інші подібні роботи не є послугами з надання правничої допомоги у розумінні ст. 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому не підлягають покладенню на відповідача.

Інша інформація, відображена в Акті, щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Отже, в акті про надання правової допомоги вказано 16 видів наданих послуг, 9 з яких за висновком судом не підлягають розподілу.

Водночас в Акті не зазначено вартість кожної із послуг, а адвокат посилається на встановлення у Додатковій угоді №4 від 16.07.2021 до Договору фіксованого розміру гонорару, що взагалі не потребує детального опису.

Однак суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін, а розмір такого відшкодування повинен бути доведений та документально обґрунтований.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за відсутності вартості кожної з наданих послуг, логічним і справедливим є визначення вартості однієї послуги за принципом пропорційності, тобто шляхом ділення загальної вартості наданих послуг на їх кількість.

Таким чином, вартість однієї послуги становить 6 250,00 грн (100 000/16).

Застосувавши критерії розумності і реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачем вартості 7-ми послуг, вказаних в Акті та пов`язаних з наданням професійної правничої допомогу відповідачу, загальний розмір яких становить 43 750,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов було задоволено частково, розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачем, становить 21 081,99 грн.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про ненадання відповідачем доказів сплати адвокату за надані послуги, оскільки такі витрат підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" (, вул. Васильківська, 6, кв. 41, м. Київ, 03040) на користь Приватного підприємства "Промінь К" (, вул. Космонавтів, 36, с. Савин, Козелецький район, Чернігівська область, 17072; поштова адреса: вул. Московська, 46/2, оф. 30, м. Київ, 01015) 21 081,99 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.09.2021.

Суддя В. В. Шморгун