РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2021Справа № 910/7632/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря

судового засідання Маринченко М.В., розглянувши в порядку загального позовного

провадження матеріали господарської справи

за позовом Львівської міської ради

до Міністерства охорони здоров`я України

Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Міністерства

охорони здоров`я України»

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

за участі представників:

позивача - Коваленко Н.В.,

відповідача-1 - Дяк Ю.М,

відповідача-2 - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Львівська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України та Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про:

- витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- скасування державної реєстрації права державної власності Міністерства охорони здоров`я України на нежитлові приміщення загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням права державної власності Міністерства охорони здоров`я України.

- скасування державної реєстрації права оперативного управління Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на нежитлові приміщення загальною площею 117, 6 кв. м. на проспекті Свободи 5 у місті Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням права оперативного управління.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва 28 травня 2021 року позивачем було подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7632/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22.06.2021.

Представник позивача 15 червня 2021 року подав до суду клопотання про участь у судовому засіданні 22.06.2021 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у задоволенні клопотання Львівської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представник позивача подав до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

У підготовчому засіданні 22.06.2021 судом розглянуто клопотання позивача про залучення третьої особи та відмовлено у його задоволенні у зв`язку з недоведеністю того, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки такої осіб.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи у підготовчому засіданні 22.06.2021 оголошено перерву до 13.07.2021.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 23.06.2021 представник відповідача-1 подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

За результатами підготовчого засідання 13.07.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження строком на 30 днів. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.08.2021.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представник позивача 19 липня 2021 року подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що заперечення відповідача, викладені у відзиві не відповідають положенням Закону України «Про передачу об`єктів державної та комунальної власності».

У підготовчу засіданні 10.08.2021 представник відповідача-1 заявив клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Кабінет Міністрів України та Фонд державного майна України, у задоволенні якого суд відмовив у зв`язку з недоведеністю того, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки таких осіб.

Представник відповідача-1 також заявив клопотання про продовження строку для подання заперечень (строк для подання яких встановлений судом до 02.08.2021).

Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суттєвою обставиною застосування цієї процесуальної норми є факт подання заяви до закінчення встановленого строку. Клопотання відповідача-1 було надано після спливу встановленого строку для подання заперечень, відповідно, суд не вбачає належних правових підстав для застосування приписів статті 119 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд протокольною ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про продовження строку для подання письмових заперечень.

За результатами підготовчого засідання 10.08.2021 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 07.09.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 07.09.2021 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечував повністю, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідач-2 у судове засідання 07.09.2021 не з`явився, своїх уповноважених представників не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 07.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

В основу заявленого позову про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння покладено твердження про те, що Львівська міська рада є власником будинку № 5 по проспекту Свободи у місті Львові.

Відповідно до абзацу першого позовної заяви реєстрацію права власності було здійснено у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.04.2003.

Матеріали справи не містять відповідного витягу з цього реєстру або будь-якого іншого доказу, що може поза розумним сумнівом довести вірність твердження позивача.

У той же час, відповідно до наданої позивачем інформаційної довідки №252347885 від 13.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додаток №1 до позовної заяви) вбачається, що перший запис про власність лише на частину приміщень будівлі № 5 по проспекту Свободи у місті Львові було внесено 14.01.2019.

При цьому, зареєстровано комунальну власність лише на нежитлові приміщення третього поверху будівлі «під інд. 35-1, з 35-7 по 35-25» загальною площею 215,4 кв.м.

Навіть з наведених у наданій позивачем довідці номерів приміщень вбачається, що позивачу не належать, щонайменше, приміщення під інд.35-2, 35-3, 35-4, 35-5 та 35-6.

З цієї ж довідки №252347885 від 13.04.2021 також вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про наявність прав на ці приміщення відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, позивачем не доведено суду наявність у нього права власності на будівлю з 18.04.2003, а лише доведено наявність права на частину приміщень цієї будівлі загальною площею 215,4 кв.м., яке виникло 14.01.2019.

Відповідно до наданої позивачем інформаційної довідки №251763270 від 08.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додаток №2 до позовної заяви) відповідачу-1 у будівлі №5 по проспекту Свободи у місті Львові належить на праві власності нежитлові приміщення площею 117,6 кв.м.

За твердженням позовної заяви належні відповідачу-1 приміщення (117,6 кв.м.) є складовою частиною приміщень площею 215,4 кв.м., що належать територіальній громаді.

В якості доказу позивачем надано три технічних паспорти (додатки №6, №7 та №8 до позовної заяви) на приміщення третього поверху будівлі №5 по проспекту Свободи у місті Львові, два з яких складено відносно приміщень будівлі з позначкою літера А-4, а один - без літерної нумерації будівлі.

Відповідно, надані позивачем технічні паспорти містять різні площі приміщень третього поверху - 215,4 кв.м., 296,3 кв.м. та 117,6 кв.м.

Таким чином, з урахуванням літерної нумерації та різних площ приміщень позивачем не доведено суду поза розумним сумнівом, що мова йде про одну будівлю.

Відповідно, твердження позивача про те, що приміщення відповідача-1 є складовою частиною приміщень позивача фактично є недоведеним належними доказами припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення у справі.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача в частині наявності орендних відносин за договором №2248 від 14.09.1993 (площа орендованих приміщень 325,2 кв.м.), за договором №Л-1808 від 10.12.2003 (площа орендованих приміщень 396,3 кв.м.) та за договором №Г-9629-15 від 11.06.2015 (площа орендованих приміщень 215,4 кв.м.), оскільки відповідач-1 не є учасником цих правовідносин, а сам факт оренди не є правовстановлюючим фактом в частині наявності у орендодавця права власності на об`єкт оренди.

Відповідно до частини другої статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку, у перш за все, позивач мав прямий процесуальним обов`язком довести суду належними та допустимими доказами факт наявності у нього права власності на приміщення, що належать відповідачу.

Проте, позивач лише обмежився загальними твердженнями про наявність у нього права власності на всю будівлю з 18.04.2003, не надавши жодного доказу на підтвердження цього юридичного факту.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписом частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи наведені вимоги процесуального Закону, судом встановлено, що позивачем прямий процесуальний обов`язок не виконано, факт наявності у нього права на приміщення відповідача суду поза розумним сумнівом не доведено.

Встановивши недоведеність права позивача та факту його порушення відповідачем-1 суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.09.2021.

Суддя Т.Ю.Кирилюк