ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2857/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016" (55210, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Леоніда Федорова, 2в)
до Харківського державного університету харчування та торгівлі (61051, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, буд.333)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016" звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Харківського державного університету харчування та торгівлі, в якій просить суд

Стягнути з Харківського державного університету харчування торгівлі, код ЄДРПОУ 01566330, на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, код ЄДР 40564818, р/р НОМЕР_1 у АТ Ощадбанк, МФО 326461. заборгованість по оплаті витрат за утримання багатоквартирного будинку № 2в по вулиці Леоніда Федорова, місто Первомайськ, Миколаївської області за період з вересня 2016 року по червень 2021 року в розмірі 8 341,40 грн. (вісім тисяч триста сорок одна гривна 40 коп.), в тому числі, інфляційні втрати у розмірі 4 658,66 грн., три відсотки річних в розмірі 1 208,40 грн.

Стягнути з Харківського державного університету харчування та торгівлі, код ЄДРПОУ 01566330, на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, , р/р НОМЕР_2 у АТ Ощадбанк. МФО 326461, понесені ОСББ витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн.

Стягнути з Харківського державного університету харчування та торгівлі, , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, код , р/р НОМЕР_2 у АТ Ощадбанк, МФО 326461, понесені ОСББ витрати, у зв`язку із розглядом справи у суді у розмірі 266,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 22.07.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі № 922/2857/21 з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено в судовому засіданні 17 серпня 2021 о 12:00.

10.08.2021 від Харківського державного університету харчування та торгівлі, через канцелярію суду (вх.№18621) надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності відповідно до вимог ст.257 ГПК України.

17.08.2021 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016", через канцелярію суду (вх.№19285) надійшла відповідь на відзив , в якій позивач не погоджується з аргументами відповідача.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2021року, розгляд справи відкладено на "15" вересня 2021 р. о 11:30.

Представник позивача в судове засідання 15.09.2021 не з`явився.

Відповідач в призначене судове засідання 15.09.2021 року своїх представників не направив.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини одним із критеріїв розумного строку розгляду справ є належна поведінка заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи у відповідній державі.

Частиною 9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст.13 ГПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,судом встановлено наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність- 2016» (далі - ОСББ) з 2016 року забезпечує утримання багатоквартирного будинку за адресою: Миколаївська область, місто Первомайськ, вулиця Леоніда Федорова, 2в, де розташована квартира № 14, власником якої є боржник - Харківський державний університет харчування та торгівлі. Це підтверджується Інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна .

Відповідно до статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є також власниками спільного майна багатоквартирного будинку (приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території) на підставі права спільної сумісної власності, а отже, зобов`язані брати участь в утриманні свого майна.

Такий обов`язок виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 ЦКУ та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі- Закон 417). До того ж, витрати з утримання, здіснення реконструкції, реставрації, проведення поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна в будинку, та ін. витрати, прередбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу загальних витрат, пов`язаних з управлінням багатоквартирним будинком, та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток (якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат) незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України (п.25, п.26 постанови Верховного Суду України від 22.02.2018р. по справі № 910/13182/17.

Відносини з приводу діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних будинків регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за № 2866-ІІІ від 29.11.2001р. (надалі- Закон 2866), та статутом ОСББ.

Відповідно до ст. 10 Закону 2866 вищим органом управління ОСББ є Загальні збори, до виключної компетенції яких належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Як передбачено частиною 2 статті 12 Закону 417, витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Загальними зборами ОСББ передбачено, що частка співвласника в утриманні будинку мас вигляд внеску, який, в свою чергу, визначається як результат затвердженого Загальними зборами тарифу з розрахунку за 1 квадратний метр, помноженого на площу квартири (нежитлового приміщення), яка (е) належить співвласникові на праві приватної власності.

Так, відповідно до протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку № 2 від .21.08.2016р. встановлено розмір щомісячної суми внеску на утримання будинку та прибудинкової території, який складає 2,00 гривні за 1 квадратний метр.

Даний тариф згодом змінювався.

Відповідно до протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 17.09,2017р., з 01.10,2017р. (витяг з протоколу додасться. Додаток № 9 до позовної заяви) встановлено розмір щомісячної суми внеску на утримання будинку та прибудинкової території, який складає 00 гривні за 1 квадратний метр.

Остання зміна тарифу відбулася 29,12.2019р. тобто після проведення Загальних зборів Співвласники вирішили, що починаючи з 01.01.2020року розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Незалежність-2016» складе 4.00 грн. за 1 м кв.

Про прийняті Загальними зборами рішення співвласники будинку належним чином повідомлені у порядку, передбаченому Статутом ОСББ .

Рішення Загальних зборів відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (частина 11 розділ III Статуту ОСББ).

Відповідно до статті 15 Закону 2866 до обов`язків співвласників, зокрема, належить виконання рішення статутних органів ОСББ, прийнятих у межах їхніх повноважень,

Згідно абзацу 9 статті 15 Закону 2866, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Така норма зафіксована й в абзаці 8 частини 2 розділу 5 Статуту об`єднання.

Відповідач, затверджені Загальними зборами ОСББ внески та платежі не сплачує, проте, споживає результат належного утримання будинку.

Нормою, закріпленої в абзаці 10 статті 16 Закону 2866 встановлено, що об`єднання має право здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Такий контроль покладено на правління ОСББ.

Статтею 10 Закону 2866 наголошено, що до компетенції правління об`єднання відноситься, зокрема, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством.

Зазначимо, що у 2017 році правління зверталося до Відповідача (за підписом попереднього голови правління) з пропозицією укласти договір та погасити виниклу на той час заборгованість у відповідності до виставленого рахунку .

Відповідачем звернення ОСББ «Незалежність-2016» від 09.10.2017 року, борг не сплачено.

Натомість, на адресу об`єднання від Відповідача надійшла відповідь за № 01-40-02/1114 від 28.11.2017 року, в якому Відповідач повідомляє, що оскільки структурний підрозділ ГІервомайського навчально-наукового пункту Харківського державного університету харчування та торгівлі ліквідовано, то вирішується питання передачі всього нерухомого майна боржника (в тому числі квартири № 14) до комунальної власності міста Первомайську

18.03.2018 року, приймаючи до уваги інформацію, викладену у вищевказаній відповіді, ОСББ «Незалежність-2016», з метою контролю процедури передачі майна Відповідача та подальшого швидкого відреагування для вирішення питання щодо стягнення заборгованості, звернулося до Відповідача з листом, в якому містилося прохання в найкоротші строки надати інформацію об єднанню про нового власника майна, головним чином квартири № 14.

Листом № 01-40-02/232 від 28.03.2018 року з додатками, Відповідач звернувся до ОСББ «Незалежність-2016».

Черговим письмовим зверненням ОСББ до Відповідача є лист, відправлений 06.04.2018р. Відповідача попереджено, що у разі невиплати боргу об`єднання звернеться до суду.

Відповідачем, в свою чергу, не сплачено борг, а й навпаки, надіслано листа за № 01- 26/574 від 05.08.2020р. , зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем наявний борг ним сплачуватися не буде.

На час складання позовної заяви внески Відповідачем не сплачуються, заборгованість щодо сплати внесків не погашена.

За результатами розгляду претензії, в межах законодавчого строку для її розгляду, Відповідачем складено відповідь від 05.04.2021р. за № 01-26/324 (ОСББ отримано 15.04.2021р.). Згідно відповіді Відповідач зазначає, що претензію розглянуто та відхилено з підстав недотримання вимог статті 257 ЦКУ, якої визначена загальна позовна давність.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (надалі - Закон про ОСББ) встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частин 4, 7 статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

За змістом статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону про ОСББ).

Згідно зі ст.17 вказаного Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до ч. 3. ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

За приписами статті 530 ЦКУ якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено договірних відносин між співвласником та об`єднанням, як вважає позивач, строк обраховується відповідно до частини 2 статті 530 ЦКУ, тобто, з моменту пред`явлення вимоги ОСББ до Відповідача. Так, ОСББ зверталося до Відповідача з відповідними вимогами; лист б/н від 09.10.2017р., лист б/н від 06.04.2018р. лист за вих. № 67 від 12.07.2020р.

Відповідач зазначені вимоги отримував, наявний борг щодо сплати внесків за минулі роки не спростовує, що підтверджується надісланими відповідями на адресу ОСББ (лист за № 01-40-02/1114 від 28.11.2017р., лист за № 01-40-02/232 від 28.03,2018р., лист за № 01 -26/574 від 05.08.2020р., лист за № 01-26/866 від 12. II.2020р.).

Позивачем наданий розрахунок заборгованості, зроблений за період вересень 2016 -2021року на загальну суму в розмірі 8 341,40 грн., в тому числі, інфляційні втрати у розмірі 4 658,66 грн., три відсотки річних в розмірі 1 208,40 грн., які підтверджені матеріалами справи.

Відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016" .

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії").

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування ним матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

З огляду на надані сторонами пояснення, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача про те, що має місце пропуск позивачем строку на звернення до суду з вимогою про стягнення

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14.

Таким чином, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Показовою в питанні застосування позовної давності в контексті ст.6 конвенції є справа «Grafescolo S.R.L. проти Молдови». В ній компанія-заявник стверджувала, що судовий розгляд був несправедливим, оскільки національні суди не взяли до уваги положення цивільного кодексу країни стосовно позовної давності, які були чинними на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, а застосували нові положення ЦК Молдови. Уряд стверджував, що строк позовної давності не міг бути застосований, оскільки національні суди визнали абсолютну недійсність договору купівлі-продажу. У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Відзначалося, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, котрі підписали конвенцію. Далі Суд повторює, що ст.6 документа зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення. (У справі «Торія проти Іспанії» (рішення від 09.12.94) ЄСПЛ установив, що відмова національного суду обґрунтувати відхилення заперечення стосовно спливу строку давності є порушенням цього положення). Суд відзначив у цьому контексті, що строк позовної давності був важливим аргументом, і якщо б він був узятий до уваги, то це, можливо, привело до відмови в позові. Попри це, Верховний суд Молдови не назвав жодних причин того, чому він не зважив на цей аргумент. У світлі викладеного ЄСПЛ дійшов висновку, що судовий розгляд не був справедливим, а отже, мало місце порушення ст.6 конвенції.

Таким чином, однією з вимог дотримання ст.6 конвенції є обґрунтованість судового рішення, що, до речі, передбачено й національним законодавством. Із цього випливає, що суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування.

З урахуванням встановлених обставин та перевірених судом доказів наданих позивачем в підтвердження пред`явлених до відповідача вимог, правової позиції суду вищої інстанції та міжнародної практики яка є джерелом права, а також факту пред`явлення позову позивачем тільки 19.07.2021 року, суд вважає, що є достатні підстави для застосування строку позовної давності відповідно до статті 256 ЦК України, частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України, частини четвертої статті 267 ЦК України, а відтак наявність усіх підстав для відмови у задоволенні позову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності до заявлених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено "15" вересня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк