ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"09" вересня 2021 р. м. Одеса Справа № 916/1113/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.
розглянувши справу №916/1113/21
про стягнення 244571,48 грн.
Представники сторін:
від позивача - Токарєва Н.В., самопредставництво
від відповідача Сторожук Д.І., адвокат за ордером
Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 про стягнення 244571,48 грн.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2020р. по 01.04.2021р. у сумі 244571,48 грн.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2021р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1113/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "24" травня 2021 р. о 12:15. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано представників учасників справи у підготовче засідання, призначене на 24.05.2021р. о 12:15.
21.05.2021р. до суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву.
24.05.2021р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.06.2021р. о 12:00.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. повідомлено відповідача по справі №916/1113/21: Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 про судове засідання, яке відбудеться "14" червня 2021 р. о 12:00.
08.06.2021р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2021р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/1113/21 на 30 днів до 26.07.2021р. Відкладено підготовче засідання на "26" липня 2021р. о 11:40. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 26.07.2021р. о 11:40. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві заперечення на відповідь на відзив, оформлені з урахуванням вимог, встановлених ст.167 ГПК України, в строк до 02.07.2021р.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1113/21. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "18" серпня 2021 р. о 11:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 18.08.2021р. о 11:30.
18.08.2021р. судом було оголошено перерву до 19.08.2021р. о 11:30.
19.08.2021р. судом було оголошено перерву до 30.08.2021р. о 15:30.
30.08.2021р. судом було оголошено перерву до 09.09.2021р. о 12:30.
08.09.2021р. до суду позивачем були надані письмові пояснення.
09.09.2021р. позивач просив суд поновити строк та долучити пояснення з додатками до матеріалів справи.
09.09.2021р. судом було оголошено протокольну ухвалу про поновлення строку та про залучення письмових пояснень до матеріалів справи, для повного та всебічного розгляду справи.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог позивача в повному обсязі.
У судовому засіданні 09.09.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 20.09.2021р.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.
Відповідно до п. 2. Договору, виконавець забезпечує якість питної води відповідно до вимог державних та санітарних норм і правил з тиском питної води відповідно до параметрів, встановлених державними будівельними нормами, на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.
Згідно до п. 3 Договору, послуги надаються колективному споживачеві безперервно, крім перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону України „Про житлово-комунальні послуги.
Умовами п. 5. Договору визначено, зокрема, що тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону і становлять на послугу з централізованого водопостачання 14,472грн. за 1 куб.метр, на послугу з централізованого водовідведення 12,252 грн. за 1 куб.метр.
Відповідно до п. 6 Договору, плата за послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послуги та обсягу послуг, визначеного відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 56, Договір укладається строком на один рік. Якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на один рік.
Згідно п.18, 20 Договору, обсяг спожитих послуг визначається за показаннями вузлу комерційного обліку, взятого виконавцем на абонентський облік. Зняття показань вузлу комерційного обліку здійснюється щомісячно виконавцем у присутності колективного споживача, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань.
Відповідно до п. 17 Договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 30 числа поточного місяця, якщо інше не визначено договором
За поясненнями позивача, відповідно до умов Договору та Правил №190 розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з 01.11.2020р. по 01.04.2021р. здійснювався позивачем згідно показників приладів обліку води на підставі звітів відповідача, актів контрольних зйомок, та за тарифами, затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №283 від 04.02.2020 р., №2499 від 16.12.2020р.
Відповідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг №283 від 04.02.2020р. були встановлені наступні тарифи: на централізоване водопостачання - 14,472грн. за 1 м/куб з ПДВ; на централізоване водовідведення - 12,252 грн. за 1 м/куб. з ПДВ.
Відповідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг №2499 від 16.12.2020р. Були встановлені наступні тарифи: на централізоване водопостачання - 16,44 грн. за 1 м/куб з ПДВ; на централізоване водовідведення - 13,59 грн. за 1 м/куб з ПДВ.
Згідно п. 1.2 Правил №190 субспоживач це суб`єкт господарювання, який одержує воду з комунальної водопровідної мережі або скидає стічні води в комунальну мережу водовідведення через мережі споживача.
Пунктом 3.9 Правил №190 передбачено, що якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником.
За твердженнями позивача, разом з цим за адресами дислокації об`єктів відповідача знаходяться субспоживачі, на яких відкриті окремі особові рахунки, від наданих відповідачем обсягів водокористування вираховуються обсяги водокористування субспоживачів відповідно даних їх водолічильників.
Ґрунтуючи позовні позивачем зазначалось суду, що у зв`язку з тим, що відповідач не сплачував надані йому послуги у повному обсязі, у нього за період з 01.11.2020 р. по 01.04.2021 р. створилась заборгованість у розмірі 244571,48 грн.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2020р. по 01.04.2021р. у сумі 244571,48 грн.
За поясненнями відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 відповідно до акту прийняття-передачі основних фондів від 22.10.2018 року є балансоутримувачем (управителем) наступник будинків по м. Одеса: будинку №26 по вул. Спиридонівській, будинку №30 по вул. Заболотного, буд. №10/12 по вул. Коблевська, будинку 34-Б по вул. Генерала Швигіна, та відповідач не є колективним споживачем, та в нього відсутні обов`язки та повноваження щодо укладання від імені споживачів, які мешкають в зазначених будинках, договорів з виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідачем зазначалось суду, що позовні вимоги повинні бути звернуті саме до споживачів, які користується зазначеною послугою.
Також відповідачем було зазначено суду, що в документах, доданих до позовної заяви, є звіт про водоспоживання лише за лютий та березень 2021 року. На зазначеному звіті за лютий 2021р. міститься печатка відповідача та прізвище Христюка В.П. та печатка позивача. При цьому, як вказує відповідач, ОСОБА_1 на Товаристві з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 не працює, тобто не має права представляти інтереси підприємства, не має повноважень щодо підписання ніяких документів або проведення звітів. Також зазначений документ не містить підпису та ПІБ з боку виконавця послуг. В звіті за березень 2021р. крім печатки підприємств не має ні підписів, ні ПІБ, ні займаної посади. А в розділі, де повинен знаходиться номер договору, зазначається тільки особовий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111.
Також відповідачем було зазначено суду, що розрахунок суми боргу станом на 01.04.21 рік в розмірі 244571, 48 грн. є необгрунтованим, оскільки з нього не можливо зрозуміти, за якою саме адресою і яка ж саме сума нараховувалась, відсутні також в ньому показання лічильників (попередні дані, останні та різниця між ними). В зазначеному розрахунку наявний лише період та суми, з чого не можливо навіть самостійно перевірити суму нарахувань.
Згідно додатку №2 до Договору від 23.05.2019р., були вказані 4 адреси
За поясненнями позивача, відповідач продовжував та продовжує отримувати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується двосторонніми актами обстеження та зняття контрольних зйомок показників водолічильників, рахунками Філії Інфоксводоканал про сплату послуг з водокористування, платіжними дорученнями про часткову сплату послуг за спірний період.
Також позивачем було зазначено суду, що твердження відповідача, що розрахунок заборгованості є необгрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, в матеріалах справи є інформація про споживача/дані приладу обліку, в якій вказані попередні та останні дані показників лічильників по усім 4 житловим об`єктам відповідача.
За поясненнями позивача, відповідач самостійно надавав, та продовжує надавати показники приладу обліку води за допомогою особистого кабінету на офіційному сайті філії Інфоксводоканал, що підтверджується звітом по абоненту №288759, за вирахуванням об`ємів субспоживачів, інформація по яким є в матеріалах справи, а також надавав звіти встановленого зразку за лютий 2021, березень 2021.
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал, суд зазначає наступне.
Загальною засадою цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 56 Договору, Договір укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно до ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правовий аналіз наведених положень Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати.
Відповідно до п. 17. Договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 30 числа поточного місяця, якщо інше не визначеного Договором. Рахунки на оплату формуються виконавцем на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються колективному споживачеві не пізніше ніж за 5 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги. Рахунки надаються у паперовому вигляді. За згодою колективного споживача або визначеної споживачами особи, що здійснює розподіл обсягів послуг, рахунки можуть надаватись в електронному вигляді, у тому числі шляхом доступу до електронних систем обліку розрахунків.
Згідно до п. 18. Договору, обсяг спожитих послуг визначається за показаннями вузла комерційного обліку, взятого виконавцем на абонентський облік.
Судом враховано, що згідно звітів про водоспоживання за лютий 2021р. та березень 2021р., які підписані відповідачем та містять печатку Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111, останнім надавались відомості щодо водоспоживання за наступними об`єктами за адресами: вул.Ген.Швигіна, 34Б вул. Коблевська, 10/12, вул.Спирідонівська, 26, вул. Заболотного, 30, та така інформація не була спростована відповідачем. (а.с. 19,20).
Тобто з урахуванням наявних доказів, суд приходить до висновку, що за об`єктами по вищевказаним адресам на користь відповідача позивачем надавались відповідні послуги.
Також матеріали справи містять наступні акти про обстеження приборів обліку.
Акт №3364/10 від 06.10.2020р. щодо обстеження прибору обліку Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111, з розташуванням об`єкту за адресою вул. Ген. Швигіна, 34Б, з посиланням на заводський номер 03023562.
Акт №4115/11 від 17.11.2020р. щодо обстеження прибору обліку Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111, з розташуванням об`єкту за адресою вул. Коблевська, 10/12, з посиланням на заводський номер 05003378.
У урахуванням зазначеного, вбачається, що в актах на пломбування вказані ті ж самі номери прибору обліку Товариства з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111.
Поряд з цим, відповідачем не було надано доказів на спростування пояснень позивача щодо отриманих об`ємів водопостачання та водовідведення, зазначених в наведених Актах.
Щодо доводів відповідача про відсутність певної інформації по дислокації об`єктів у Договорі, на підставі якого заявлені вимоги позивача, суд зазначає наступне.
За матеріалами справи судом з`ясовано, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 відповідно до Акту прийняття-передачі основних фондів від 22.10.2018р. є балансоутримувачем будинків за адресами: вул.Ген.Швигіна, 34Б вул. Коблевська, 10/12, вул.Спирідонівська, 26, вул. Заболотного, 30.
З урахуванням наявних доказів, що містяться в матеріалах справи, а також враховуючи пояснення позивача, що надавались ним за час розгляду даної справи, суд вважає доведеним позивачем факт того, що саме відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 здійснює обслуговування об`єктів, що розташовані за вищевказаними адресами, та саме на нього покладаються обов`язок з відшкодування отриманих відповідних послуг від позивача на підставі укладеного з виконавцем Договору.
Надаючи заперечення щодо позову, відповідачем було також зазначено суду, з посиланням на п. 53. Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених КМУ №712 від 05.09.2018р., що Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 не є колективним споживачем та в нього відсутні обов`язки та повноваження щодо укладання від імені споживачів, які мешкають за відповідними адресами, договорів з виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення.
Дійсно, відповідно до п. 53 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених КМУ №712 від 05.09.2018р., визначено, що у разі укладення з управителем окремого договору на підставі відповідного рішення співвласників управитель від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладає з виконавцем комунальної послуги колективні договори про надання таких послуг і забезпечує виконання умов колективних договорів та контроль якості цих послуг. Окремий договір повинен містити: порядок ведення управителем обліку обсягу спожитої комунальної послуги та їх оплати, у тому числі стосовно кожного співвласника; порядок та умови здійснення управителем розподілу між співвласниками обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до законодавства; розмір та порядок фінансування витрат управителя, пов`язаних з укладенням та виконанням такого колективного договору; порядок перерахування співвласниками коштів для оплати спожитих обсягів відповідної комунальної послуги на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий управителем; розмір та порядок внесення управителю плати за організацію укладення та виконання такого колективного договору, якщо необхідність внесення цієї плати погоджена управителем та співвласниками; інші умови, погоджені управителем та співвласниками.
З урахуванням встановлених обставин, а також враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Експлуатаційник-111 здійснює обслуговування об`єктів, що розташовані за вищевказаними адресами, а також враховуючи відсутність індивідуальних договорів, судом заперечення відповідача у даній частині до уваги не приймаються.
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
Підсумовуючи вищевикладене, надавши відповіді на доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а вимоги позивача у даній справі обґрунтовані та підтверджені наданими доказами. Отже, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 3668,57 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України
1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал задовольнити повністю.
Повний текст рішення складено 20 вересня 2021 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко