ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Справа № 903/35/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21 (повний текст складено 16 червня 2021 року, суддя Шум М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта К"

до фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича

про стягнення 60383,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта К" до фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича про стягнення 60383,57 грн. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРБІТА К" (Київський Майдан, 3, м.Луцьк, Волинська область, ) 46 203 грн. 75 коп. основного боргу, 3 140 грн. 79 коп. пені, 1 748 грн. 73 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, а всього 51 093 грн. 27 коп. (п`ятдесят одна тисяча дев`яносто три грн. 27 коп.). В позові на суму 14 709 грн. 03 коп. відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що суду не надано жодних доказів, що сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди з травня 2020 року. Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору з травня 2020 року та вимагав повернення об`єкта, оскільки відповідач порушив строк внесення орендної плати більше ніж на 30 календарних днів. Суду не надано доказів повернення об`єкта оренди орендодавцю (акт приймання-передачі тощо) чи будь-яких доказів, що орендар вчиняв такі дії щодо повернення об`єкта оренди орендодавцю. Відтак, відсутні підстави та докази на підтвердження будь-яких домовленостей сторін щодо розірвання договору, а відтак і доказів розірвання договору оренди з травня 2020 року. У суду також не має підстав вважати, що одна із сторін ініціювала чи скористалася будь-якими передбаченими нормами закону чи договору підставами для розірвання договору, вчиняла будь-які дії щодо розірвання договору і як наслідок відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, фізична особа-підприємець Більський О.А. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що згідно пункту 9.9 договору орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вимагати повернення об`єкта, якщо орендар порушив строк внесення орендної плати більше ніж за 30 календарних днів. В даному випадку договір вважається розірваним через один місяць з моменту, коли орендар не сплатив орендну плату та комунальні платежі, які відносяться до даного об`єкту оренди. ТОВ "Орбіта К" скористалося своїм право одностороннього розірвання договору згідно пункту 9.9 договору і в усному порядку розірвало договір, повідомивши фізичну особу-підприємця Більського О.А. у квітні 2020 року, що він повинен звільнити орендоване приміщення. Також ТОВ "Орбіта К" не виставлялись рахунки на оплату орендної плати в період з травня по листопад 2020 року.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при поданні позовної заяви ТОВ "Орбіта К" стверджувало, що розірвання договору між сторонами не було здійснено, була заявлена сума заборгованості в розмірі 119635,56 грн. (несплата орендної плати з 01 березня 2020 року по 30 листопада 2020 року). Позивач стверджував, що Більський О.А. орендував приміщення в період з 12 листопада 2019 року по 31 грудня 2020 року, але це ж приміщення позивач 01 серпня 2020 року надав в оренду фізичній особі-підприємцю Новосад О.В. і після надання відповідачем суду доказів оренди приміщення іншою особою зменшив розмір позовних вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 серпня 2021 року у справі №903/35/21 відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

31 серпня 2021 року від позивача ТОВ "Орбіта К" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Згідно з частиною 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ході апеляційного розгляду даної справи Північно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта К", як орендодавцем та фізичною особою-підприємцем Більським О.А., як орендарем укладено договір оренди.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.3, 4.1, 4.2, 4.5, 4.6, 7.2, 8.3, 8.10, 9.9, 9.10 договору позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення. Строк дії договору встановлюється з 12 листопада 2019 року і діє до 31 грудня 2020 року. Договір оренди вважається укладеним з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками та оформлення (підписання) акта приймання-передачі приміщення. Загальний розмір орендної плати за об`єкт становить 12 000 грн. 00 коп. за один календарний місяць. Орендна плата нараховується починаючи з дати прийняття об`єкта оренди орендарем за актом приймання-передачі та закінчується нараховуватися по дату фактичного повернення об`єкта оренди за актом приймання-передачі позивачеві. Орендну плату відповідач незалежно від наслідків його господарської діяльності сплачує у безготівковому порядку до 01 числа за наступний місяць. Орендна плата вноситься на підставі виставлених рахунків позивача, які останній зобов`язаний надати відповідачу за 3 дні до моменту внесення оплати. Окрім орендної плати відповідач зобов`язується сплачувати усі комунальні платежі, що по`вязані з використанням об`єкта оренди (в тому числі за тепло-, газо-, водопостачання та електропостачання). Оплата проводиться орендарем шляхом компенсації їх вартості позивачу або безпосередньо в установи, що надають комунальні послуги (при умові заключення орендарем з ними договору на надання послуг). Крім орендної плати, вказаної у пункті 4.1 відповідач сплачує орендну плату 12000 грн. 00 коп. після підписання акта прийому-передачі приміщення за останній місяць згідно договору оренди. Об`єкт вважається фактично переданим позивачем відповідачу з дати підписання акта приймання-передачі. За порушення строків внесення орендної плати відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день. Відповідач несе повну матеріальну відповідальність за збитки, завдані позивачу у разі звільнення ним об`єкта без письмового попередження об`єкта. При цьому, відповідач сплачує позивачу орендну плату за весь період користування до моменту підписання вказаного акта приймання-передачі. Позивач має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вимагати повернення об`єкта якщо відповідач порушив строк внесення орендної плати більше ніж на 30 календарних днів. В даному випадку договір вважається розірваним через один місяць з моменту, коли відповідач не сплатив орендну плату та комунальні платежі. Дія договору оренди припиняється за ініціативою відповідача при умові письмового повідомлення позивача за один календарний місяць до бажаної дати припинення строку дії договору.

26 листопада 2019 року сторонами підписано акт прийому-передачі до договору оренди від 12 листопада 2019 року про прийняття в тимчасове орендне використання нежитлового приміщення з 26 листопада 2019 року.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частинами першою, другою, шостою статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення з відповідача орендну плату за березень липень 2020 року в сумі 59976 грн. 51 коп., а саме за березень 13774 грн. 96 коп., за квітень 2020 року 10201 грн. 55 коп., травень 12000 грн. 00 коп., червень 12000 грн. 00 коп., липень 12000 грн. 00 коп.

В свою чергу, відповідач стверджує, що згідно з усною домовленістю між сторонами договору оренди починаючи з травня 2020 року оренда припинилася і відповідач звільнив приміщення. При цьому, позивач посилається на пункт 9.9 договору згідно з яким орендодавець (позивач) має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вимагати повернення об`єкта якщо відповідач порушив строк внесення орендної плати більше ніж на 30 календарних днів. Відтак, відповідач стверджує, що позивач скористався своїм правом одностороннього розірвання договору і в усному порядку розірвав договір, повідомивши відповідача у квітні 2020 року, що він повинен звільнити орендоване приміщення. Також позивачем не виставлялися рахунки за орендну плату за травень-листопад 2020 року.

В заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначав, що договір оренди не був достроково розірваний і речі фізичної особи-підприємця Більського О.А. знаходилися в орендованому приміщенні протягом строку дії договору, однак з 01 серпня 2020 року частину приміщення почав орендувати фізична особа-підприємець Новосад О.В. відповідно до договору оренди від 01 серпня 2020 року. Відтак, ТОВ "Орбіта К" зменшила розмір позовних вимог та просило стягнути з відповідача орендну плату за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Безпідставними є доводи апелянта про розірвання договору оренди від 12 листопада 2019 року з травня 2020 року на підставі усної домовленості з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Загальні підстави розірвання договору визначені статтями 651, 652 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №916/1684/18, від 31 липня 2018 року у справі №922/3248/18.

Апелянт стверджує про усну домовленість сторін договору про його розірвання посилаючись на пункт 9.9 договору, відповідно до якого орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вимагати повернення об`єкта якщо відповідач порушив строк внесення орендної плати більше ніж на 30 календарних днів. В даному випадку договір вважається розірваним через один місяць з моменту, коли відповідач не сплатив орендну плату та комунальні платежі.

Однак, як суду першої так і апеляційної інстанції не надано жодних доказів, що сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди з травня 2020 року. Судам не надано доказів на підтвердження того, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору з травня 2020 року та вимагав повернення об`єкта, оскільки відповідач порушив строк внесення орендної плати більше ніж на 30 календарних днів.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що матеріали справи не містять доказів повернення об`єкта оренди орендодавцю (акт приймання-передачі тощо) чи будь-яких доказів, що орендар вчиняв такі дії щодо повернення об`єкта оренди орендодавцю.

Відтак, відсутні підстави та докази на підтвердження будь-яких домовленостей сторін щодо розірвання договору, а відтак і доказів розірвання договору оренди з травня 2020 року. Відсутні також підстави вважати, що одна із сторін ініціювала чи скористалася будь-якими передбаченими нормами закону чи договору підставами для розірвання договору, вчиняла будь-які дії щодо розірвання договору і як наслідок відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Враховуючи викладене, заява свідка громадянина ОСОБА_1 від 15 лютого 2021 року про те, що ФОП Більський О.А. звільнив орендоване ним приміщення в травні 2020 року, а також те, що відповідачем були виконані ремонтні роботи в приміщенні, яке він орендував, не може бути належним доказом виконання обов`язку щодо повернення орендованого майна та розірвання договору. Оскільки договір між позивачем і відповідачем був укладений у письмовій формі, як того вимагають норми чинного законодавства України, тому і розірвання такого договору повинно відбуватися в той самий спосіб, у який він був укладений або в судовому порядку.

Відтак, колегія суддів немає підстав вважати, що договір оренди, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта К", як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Більським О. А., як орендарем від 12 листопада 2019 року розірваний з травня 2020.

З дослідженого судами вбачається, що на підставі договору оренди від 01 серпня 2020 року об`єкт оренди згідно з договором від 12 листопада 2019 року передано Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта К" в оренду фізичній особі-підприємцю Новосад О. В. Враховуючи викладене, позивач обгрунтовано нараховує до стягнення з відповідача орендну плату за період березень липень 2020 року включно.

До матеріалів справи долучено меморіальні ордери про сплату фізичною особою-підприємцем Більським О. А. орендної плати за договором на загальну суму 61736 грн. 60 коп. З наданих сторонами актів розрахунків така обставина сторонами не оспорюється.

При цьому, як вбачається з наданих суду меморіальних ордерів, остання оплата в розмірі 1700 грн. здійснена відповідачем 18 лютого 2020 року з призначенням платежу згідно рахунку від 27 січня 2020 року.

З врахуванням сплаченої першим платежем суми в розмірі 23100 грн. 00 коп. (меморіальний ордер №114 від 12 листопада 2019 року) та пункту 4.6 договору про те, що після підписання акта прийому-передачі орендар також сплачує орендну плату за останній місяць дійшов висновку, що кошти в сумі 61736 грн. 60 коп. сплачені в якості орендної плати за період листопад 2019 березень 2020 року.

До матеріалів справи долучено виписані позивачем рахунок №3 від 31 березня 2020 року на суму 10201 грн. 55 коп. (в рахунок включено вартість орендної плати за квітень з 30% знижкою у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції та комунальні послуги, передбачені пунктом 4.5 договору). З врахуванням відповідного рахунку підставними та такими, що підлягають до стягнення є заборгованість відповідача перед позивачем за період квітень липень 2020 року згідно з договором оренди від 12 листопада 2019 року в розмірі 46203 грн. 75 коп.

Відтак, місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив в позові на суму 13772 грн. 76 коп.

ТОВ "Орбіта К" також заявлено до стягнення з відповідача 4077 грн. 06 коп. пені за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року (згідно із заявою про зменшення позовних вимог), що нарахована на суму боргу в розмірі 59976 грн. 51 коп.

Стягнення пені за несвоєчасну сплату орендних платежів встановлена пунктом 8.3 договору оренди від 12 листопада 2019 року.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегією суддів перевірено здійснений місцевим господарським судом розрахунок пені з врахуванням розміру основного боргу в сумі 46203,75 грн та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 3140 грн. 79 коп., що нарахована за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Враховуючи той факт, що згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог орендні платежі заявлені до стягнення по 01 серпня 2020 року, колегія суддів не вбачає підстав надавати оцінку обставинам, які відбулися після зазначеної дати, оскільки це не входить до предмету доказування по справі. Крім того, суд не вправі обмежувати позивача в процесуальному праві на збільшення або зменшення розміру позовних вимоги. Даний обов`язок суду кореспондується з обов`язком відповідача надати докази на спростування доводів позивача, чого зроблено не було.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі №903/35/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №903/35/21 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "21" вересня 2021 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.