ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021м. ДніпроСправа № 904/6897/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Головаха К.К.

Представники:

від позивача: Добриніна C.О., ордер КС № 439241 від 07.06.2021, адвокат;

від відповідача: Лось Д.М., довіреність № 419 від 28.04.2021, адвокат;

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНГХАЙНРІХ ЛІФТ ТРАК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" про стягнення заборгованості за договором № 91 від 04.12.2019 у розмірі 121 704, 41 грн, з яких: 113 238, 22 грн - основний борг, 6 749, 28 грн - пеня, 1 717, 13 грн - 3 % річних.

Ухвалою суду від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/6897/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Засобами поштового зв`язку 05.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. ТОВ "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" просить позовні вимоги ТОВ "ЮНГХАЙНРІХ ЛІФТ ТРАК" залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 12.05.2021 у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Вирішено розгляд справи № 904/6897/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 07.06.2021.

У судове засідання 07.06.2021 з`явилися представники сторін, надали усні пояснення.

Позивач заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для можливості подання ним відповіді на відзив.

Відповідно до вищевикладеного в судовому засіданні 07.06.2021 оголошено перерву до 12.07.2021.

09.07.2021 через засоби електронного зв`язку на адресу суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених позивачем.

12.07.2021 канцелярією суду зареєстровано заяву про розподіл судових витрат, понесених позивачем, клопотання про надання для огляду оригіналів документів про понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також письмові пояснення.

Ухвалою суду від 12.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 904/6897/20 на 30 днів. Розгляд справи відкладено на 26.07.2021.

Ухвалою суду від 26.07.2021 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2021.

В судовому засіданні 23.08.2021 оголошено перерву до 08.09.2021.

В ході судового засідання 08.09.2021 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 08.09.2021 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві та письмових поясненнях

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 91 від 04.12.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, що також стало підставою для нарахування пені, передбаченої п. 5.2 договору та відсотків річних за період з 06.06.2020 по 07.12.2020 згідно статті 625 ЦК України.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що в повному обсязі здійснив оплату за поставлений товар.

Відповідач також вважає, що позивач помиляється у тому, що рахунок постачальника може змінювати та визначати розмір грошових зобов`язань за договором, тобто виставлені рахунки суперечать пункту 1.2 договору.

Також, позивач не мав правових підстав для зміни загальної вартості ціни договору, яка становить 1 104 808, 48 грн, з урахуванням ПДВ, що складає еквівалент 41 686 Євро згідно офіційного курсу Національного банку України на дату оформлення договору становить 26, 503106 грн за 1 EUR.

Оскільки, у договорі № 91 від 04.12.2019 такі умови не визначені, а саме не визначено момент валютного перерахунку, курс іноземної валюти, що підлягає застосуванню та порядок курсових коригувань до окремих платежів за договором, що підтверджується наявністю спірних тлумачень договору.

Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" заперечує проти курсового перерахунку платежів за договором, що самостійно на власний розсуд та на вільно визначену дату розраховані позивачем.

Крім того, відповідач звертає увагу, що позивачем порушено пункт 2.2 договору, відповідно до якого товари мають бути поставлені покупцеві не пізніше ніж 14 тижнів із моменту належного виконання покупцем обов`язку із перерахування попередньої оплати, передбаченої п. 4.3 договору.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

04.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна» (далі - відповідач, покупець) було укладено договір № 91 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари за ціною в асортименті та кількості, які зазначені в Додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити їх у порядку передбаченому даним договором.

Згідно пункту 1.2 договору загальна сума договору складає один мільйон сто чотири тисячі вісімсот вісім гривень сорок вісім копійок / 1 104 808, 48/ з урахуванням ПДВ, який становить (184 134, 75) гривень, що складає еквівалент 41 686 Євро згідно офіційного курсу Національного банку України, визначеному відповідно до інтернет-джерела http://bank.gov.ua, що на дату оформлення договору становить 26, 503106 грн за 1 EUR. У випадку, якщо на момент здійснення розрахунків за договором курс Євро змінюється - загальна сума договору підлягає автоматичному коригуванню.

Ціни на товари вказані в додатку № 1 до договору, а також загальна сума договору наведені з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ) (пункт 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що сторони у відповідності до п. 3 ст. 691 Цивільного кодексу України погоджуються, що ціна на товар може бути збільшена у випадку виникнення умов, які тим чи іншим чином впливають на зміну вартості товару для постачальника - у тому числі, але не обмежуючись цим: збільшення курсу Євро, внесення до діючих митних тарифів та/або ставок сплати податку на прибуток чи податку на додану вартість, чи введення в дію нових податків.

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник зобов`язується проставити товари покупцеві на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс - 2010» за адресою: 03126, м. Київ, вул. Качалова, 5-Г, а покупець зобов`язується прийняти товари за видатковою накладною та Актом приймання-передачі.

Товари мають бути поставлені покупцеві не пізніше ніж 14 тижнів із моменту належного виконання покупцем обов`язку із перерахування попередньої оплати, передбаченої п. 4.3 договору (пункт 2.2 договору).

Обов`язок постачальника з поставки товарів покупцеві вважається виконаним з моменту вручення товарів вповноваженому представникові покупця за Актом приймання-передачі, який складається за формою, наведеною в Додатку № 2 до договору, що є невід`ємною частиною договору (пункт 2.5 договору).

Згідно пункту 4.1 договору усі розрахунки за договором повинні здійснюватися лише у гривнях на підставі рахунків постачальника відповідно до еквіваленту вказаних в додатку № 1 сум Євро згідно офіційного курсу Національного банку України, визначеному відповідно до інтернет-джерела http://bank.gov.ua, що на дату оформлення договору становить 26, 503106 грн за 1 EUR.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що обов`язок покупця зі здійснення будь-яких платежів вважається виконаним у момент зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 договору.

Оплата товарів покупцем провадиться в такому порядку:

(і) попередня оплата в розмірі 20 % від загальної суми договору, перераховується покупцем протягом 7 (семи) календарних днів після підписання даного договору на підставі рахунку постачальника;

(іі) другий платіж у розмірі 30 % від загальної суми договору, перераховується покупцем протягом 7 (семи) календарних днів з моменту повідомлення покупця постачальником про готовність товарів до відвантаження з Німеччини на підставі рахунка постачальника; у випадку часткової готовності товарів до відвантаження з Німеччини, постачальник додатково повідомляє про це покупця та надає рахунок на часткову вартість готових до відвантаження товарів згідно умов діючого договору. Покупець зобов`язаний його сплатити протягом 7 (семи) календарних днів з моменту такого повідомлення. Даний рахунок не підлягає коригуванню;

(ііі) решта суми у розмірі 50 % від загальної суми договору виплачується протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі товарів на підставі рахунка постачальника. Даний рахунок не підлягає корегуванню (пункт 4.3 договору), у разі затримки оплати товарів у встановлені договором терміни, постачальник має прав

Відповідно до пункту 5.2 договору у разі затримки оплати товарів у встановлені договором терміни, постачальник має право вимагати від покупця сплати неустойки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу і за кожне з таких порушень до моменту виконання покупцем своїх зобов`язань. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань за цим договором.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 8.1 договору).

В додатку № 1 до договору від 04.12.2020 сторони погодили найменування товарів їх кількість та ціну в гривнях та еквівалент Євро з ПДВ, а саме (арк. с. 40):

- електричний штабелер «Jungheincrich» ЕJС214 у комплекті з батареєю та зарядним пристроєм у кількості - 1 шт, вартістю - 391 185, 84 грн, що є еквівалентом - 14 760 Євро;

- дизельний самохідний вилковий навантажувач «Jungheincrich» DFG435 у кількості - 1 шт, вартістю - 713622, 63 грн, що є еквівалентом -26 926 Євро.

Загальна сума поставленого товару з ПДВ становить 1 104 808, 47 грн, що є еквівалентом 41 686 Євро.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв без зауважень замовлений товар у кількості 2 шт. на загальну суму 1 218 046, 69 грн.

На підтвердження зазначеного факту позивачем суду надано наступні документи:

1) підписані позивачем рахунки-фактури (арк. с. 43-47):

- № ЮН-00000455 від 21.01.2020 на суму 224 741, 74 грн;

- № ЮН-00002782 від 01.04.2020 на суму 133 975, 34 грн;

- № ЮН-00003149 від 16.04.2020 на суму 218 707, 04 грн;

- № ЮН-00003496 від 29.04.2020 на суму 237 708, 65 грн;

- № ЮН-00003765 від 01.06.2020 на суму 402 913, 92 грн.

2) підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна» в двосторонньому порядку акти приймання-передачі (арк. с. 53, 56):

- № 1 від 16.04.2020 - найменування товару - електричний штабелер «Jungheincrich» ЕJС214 у комплекті з батареєю та зарядним пристроєм у кількості - 1 шт;

- № 2 від 01.06.2020 - найменування товару дизельний самохідний вилковий навантажувач «.Jungheincrich» DFG435 у кількості - 1 шт4

3) підписані позивачем та ТОВ «Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна» в двосторонньому порядку видаткові накладні (арк. с. 54, 57):

- № ЮН-00002852 від 16.04.2020 на загальну суму 432 257, 98 грн;

- № ЮН-00003441 від 01.06.2020 на загальну суму 785 788, 71 грн.

Відповідачем частково здійснено оплату за поставлений товар на загальну суму 1 104 808, 48 грн, що є еквівалентом 37 902, 25 євро, а саме:

- 432 257, 98 грн, що є еквівалентом 14 760 Євро, за поставлений електричний штабелер «Jungheincrich» ЕJС214 у комплекті з батареєю та зарядним пристроєм;

- 672 550, 50 грн, що є еквівалентом 23 142, 25 Євро, за поставлений дизельний самохідний вилковий навантажувач «Jungheincrich» DFG435.

Отже, фактично частково несплачений залишається поставлений дизельний самохідний вилковий навантажувач «Jungheincrich» DFG435 у розмірі 113 238, 22 грн.

Для досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена вимога б/н від 01.07.2020 про сплату заборгованості за договором № 91 від 04.12.2019 (арк. с. 62-63).

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач, окрім суми основного боргу в розмірі 113 238, 22 грн, просить суд стягнути з відповідача також пеню в розмірі 6 749, 28 грн та 3% річних у розмірі 1 717, 13 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Щодо суми боргу

Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу укладення між сторонами договору, відповідно до пункту 1 статті 174 Господарського кодексу України виникли господарські зобов`язання визначені договором купівлі-продажу, регулювання якого на законодавчому рівні визначено главою 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача прийняти та оплатити вартість поставленого товару.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням умов договору строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару є таким, що настав.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Під час розгляду справи судом було встановлено, що повна оплата за поставлений товар відповідачем не здійснена.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині суми основного боргу в розмірі 113 238, 22 грн, що є еквівалентом 3 783, 75 Євро, згідно офіційного курсу НБУ станом а день виставлення рахунку - 01.06.2020, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 8.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 згідно з частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначена позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду міста Києва від 26.05.2015 № 911/3199/14.

Відповідно до частин 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-62гс11 та від 26.12.2011 у справі № 3-141гс11, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Поряд з цим, слід зазначити, що статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Таким чином, сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання за даним договором має бути виконане у гривні, з урахуванням курсу Євро, крім того, якщо на момент здійснення розрахунків за договором курс Євро змінюється - загальна сума договору підлягає автоматичному коригуванню на момент здійснення розрахунків за договором, в даному випадку на час виставлення відповідних рахунків, що відповідає наведеним вище вимогам законодавства.

Отже, враховуючи, що сторонами в договорі передбачено оплата поставленого товару в еквівалент Євро, позивачем обґрунтовано здійснено розрахунок суми, що підлягає до стягненню з відповідача, відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні щодо Євро, станом на день виставлення відповідних рахунків.

Таким чином, враховуючи те, що вищезазначене підтверджується наданими до справи документами, відповідачем не спростовано, доказів здійснення розрахунків у відповідності з положеннями та в строки встановлені договором суду не представлено, позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 113 238, 22 грн.

Також, щодо аргументів відповідача про те, що постачальником були порушені строки поставки дизельного самохідного вилкового навантажувача «Jungheincrich» DFG435, чим було завдано шкоди правам та законним інтересам ТОВ "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна", суд зазначає.

Головним обов`язком суду та взагалі суттю судового провадження є встановлення істинних фактичних обставин у справі. У свою чергу учасники по справі здійснюють відповідні процесуальні дії щодо доведення тих чи інших обставин (фактів) шляхом надання доказів, а вже суд їх повинен об`єктивно оцінити.

У статті 79 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому як сторона користується стандартами доказування виступає її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.

Згідно з пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Разом з тим, суд завжди повинен знаходити розумний баланс між вмотивованістю судового рішення як гарантією реалізації принципу верховенства права та часом, витраченим на пошук відповідей на всі без винятку аргументи сторін. Безумовно, сторона, яка подає заяву чи скаргу, зацікавлена, щоб суд у своєму рішенні надав відповідь на кожен аргумент, та це не виключає можливості зловживання такою стороною своїми правами.

Тому, суд зазначає, що аргумент відповідача щодо порушень позивачем положень пункту 2.2 договору не може бути врахований, оскільки у зазначеній справі інший предмет спору - стягнення заборгованості за поставлений товар, яка розрахована на підставі пунктів 1.4, 4.1 та 4.3 договору.

Крім того, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права звернутися до суду із позовною заявою щодо відновлення своїх порушених прав.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.2 договору у разі затримки оплати товарів у встановлені договором терміни, постачальник має право вимагати від покупця сплати неустойки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу і за кожне з таких порушень до моменту виконання покупцем своїх зобов`язань. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань за цим договором.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого товару, позивач заявив вимогу про стягнення пені в розмірі 6 749, 28 грн за загальний період прострочення з 09.06.2020 - 07.12.2020, розрахунок якої здійснено виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність. Тому позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 6 749, 28 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 717, 13 грн за загальний період з 09.06.2020 по 10.12.2020.

Перевіркою наданих позивачем розрахунку 3% річних суд встановив, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, а заявлені до стягнення сума вказаного нарахування є арифметично правильною.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 717, 13 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо витрат на правничу допомогу

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу, які складають 26 960, 84 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі позивачем до матеріалів справи долучено копії договору про надання правової допомоги від 12.06.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" та Адвокатським об`єднанням «Українська правозахисна фундація», додаток № 1 до договору, в якому зазначено перелік послуг (правової допомоги), які надаються та розмір винагороди (гонорару), рахунок на оплату № 43 від 05.07.2021 на суму 26 960, 84 грн, акт № ОУ-00038 здачі-прийняття наданих послуг від 06.07.2021, посадочні документи від 06.06.2021 та 07.06.2021 та рахунок-фактуру № 000083806 від 07.06.2021

Як встановлено судом та вбачається з умов п. 2.2 договору сплата гонорару виконавцю здійснюється замовником на підставі рахунка виконавця на оплату у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця, протягом 20 календарних днів з дня виставлення рахунку дата зазначена в рахунку на оплату).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За таких обставин, щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 960, 84 грн є справедливою та співрозмірною.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 372 грн покладаються на відповідача.

Стосовно судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням суду від 08.09.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Враховуючи наведені обставини, положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 118, 129, 231, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний торгово-логістичний центр Белаз Україна" (50012, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дишинського, 13; ідентифікаційний код 13816424) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнгхайнріх Ліфт Трак" (03126, м. Київ, вул. Качалова, 5г; ідентифікаційний код 34485084) основний борг у розмірі - 113 238, 22 грн, пені у розмірі - 6 749, 28 грн, 3 % річних у розмірі - 1 717, 13 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 960, 84 грн та витрати із сплати судового збору у розмірі 4 372 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення 20.09.2021.

Суддя В.І. Ярошенко