УХВАЛА

м. Київ

07.09.2021Справа № 15/155-б (910/14402/21)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 5-А) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Ріелті" (01025, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 7, оф. 1)

про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування реєстрації права власності та зобов`язання повернути майно

В межах справи № 15/155-б

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті - Стейт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" ()

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 15/155-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті - Стейт" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 28.03.2012 .

02.09.2021 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Ріелті" про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування реєстрації права власності та зобов`язання повернути майно.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною відчуження, а також забороною державним реєстраторам вчиняти будь-які дії реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які були предметом оспорюваних договорів.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування реєстрації права власності та зобов`язання повернути майно. Позовні вимоги обумовлені тим, що укладені правочини із пов`язаними між собою особами призвели до зменшення обсягу майнових активів боржника таким чином, що це призвело до неможливості виконати зобов`язання перед кредиторами, які виникли до та існували в період укладення оспорюваних угод.

Станом на дату звернення до суду із вказаною заявою власником земельних ділянок є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимум Ріелті".

За переконанням позивача, вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору у суді, а в разі задоволення позову - забезпечить виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову, за твердженнями позивача, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вказані правові позиції взаємоузгоджуються із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі № 918/702/18 від 03.04.2019 та у справі № 914/1257/18 від 17.04.2019.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" не наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та наведені норми, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз", суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Віп Хауз" про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору та кредиторам боржника.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

СуддяП.П. Чеберяк