ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. м. Київ Справа№ 910/2674/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 (повний текст складено 20.05.2021)

у справі № 910/2674/21 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет»

про стягнення 102 165,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 102 165,00 грн та 2 270,00 грн судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору оренди №А74/К-1 від 02.08.2019 щодо своєчасного внесення платежів з орендної плати, експлуатаційних витрат, витрат по популяризації, гарантійного платежу, в результаті чого позивач нарахував відповідачу штраф на суму 87 570,00 грн на підставі п. 29.1 вказаного Договору та за порушення зобов`язання заклейки вітринної частини приміщення позивач нарахував відповідачу штраф на суму 14 595,00 грн на підставі п. 42.3, укладеного між сторонами Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів та не довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем зобов`язань за Договором оренди №А74/К-1 від 02.08.2019, за які останньому нараховано договірний штраф, без зазначення конкретного порушення, дати такого порушення, при цьому суд не має права самостійно визначати коли і які порушення допущені відповідачем, та які суми штрафів нараховано позивачем. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невиконання відповідачем умов Договору в частині виконання п. 42.3 є наслідком недобросовісної поведінки позивача у правовідносинах із відповідачем у зв`язку із чим останній був позбавлений доступу до приміщення та відповідно і до виконання обов`язку щодо заклейки вітринної частини орендованого приміщення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 102 165,00 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності даних стосовно того, коли та які порушення щодо своєчасної оплати обумовлених Договором оренди платежів було допущено відповідачем, за які позивачем нараховано штрафні санкції не відповідає обставинам справи, оскільки позовна заяви, розрахунок ціни позову та картки розрахунків позивача містять фактичні дані, достатні для розрахунку штрафів. Наявність карток рахунків позивача є достатній доказом для наявності підстав для нарахування штрафів, при цьому апелянт посилається на судові рішення у справах №916/3347/16, №917/957/19, №910/6562/20.

Як вказує апелянт, надані відповідачем листи не свідчать про не допуск останнього до приміщення, такими доказами, на думку позивача, мають бути акт про не допуск, протокол про порушення прав відповідача на допуск до приміщення (до свого майна), складений правоохоронними органами. Апелянт вважає, що відповідач мав всі можливості до повернення приміщення (або після його повернення) виконати зобов`язання за власний рахунок заклеїти вітринну частину приміщення самоклеючою плівкою або папером BlueBack (БлюБєк), як передбачено п. 42.3 Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2674/21 та відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21.

23.06.2021 матеріали справи №910/2674/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків надавши суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 252,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 по справі №910/2674/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, клопотання, заперечення до 17.08.2021. 16.08.2021 від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на припинення дії Договору оренди №А74К/1 від 02.08.2019 з 06.06.2020, що встановлено за рішенням суду у справі №910/9206/20, при цьому до 21.01.2021 (дата підписання акта повернення приміщення) позивач не погоджував відповідачу можливість доступу до приміщення задля його звільнення, відповідач звертався до позивача із численними листами із проханням надати дозвіл на виконання таких робіт: заклеювання вітрини, пакування речей, канцтоварів, меблів та оргтехніки, проте позивач залишив такі листи без відповіді. Відповідач був позбавлений можливості користуватися орендованим приміщенням з 17.03.2020, зазначені обставини були встановлені під час розгляду справи №910/9206/20, що свідчить про відсутність порушень з боку відповідача в частині дотримання процедури звільнення приміщення та оклеювання його вітринної частини, а тому підстави для застосування до відповідача відповідальності передбаченої п. 42.3 Договору оренди №А74/К-1 від 02.08.2019 не має.

Відповідач в заперечення на апеляційну скаргу також зазначає, що із наданих позивачем карток платежів вбачається, що 27.08.2019 надійшли грошові кошти - оплата орендної плати, експлуатаційних витрат, витрат з популяризації за перший місяць оренди; 22.08.2019 на рахунок позивача надійшли грошові кошти від відповідача - оплата гарантійного внеску; 16.06.2020 від відповідача на рахунок позивача надійшли грошові кошти - оплата за популяризацію за квітень та травень 2020 року. 30.08.2019, тобто через два дні після зарахування на рахунок позивача обов`язкових платежів за перший місяць оренди, було підписано акт приймання-передачі приміщення, що свідчить про прийняття позивачем виконання відповідачем зобов`язань з оплати, отже зобов`язання зі сплати орендної плати, витрат із експлуатації, популяризації, гарантійного платежу виконані відповідачем належним чином, а їх виконання прийняте позивачем, під час розгляду справи №910/9206/20 вимоги про сплату неустойки на підставі п.п. 29.1, 30.2 Договору не висувались.

Крім того, сторонами складені та підписані акти звірки взаєморозрахунків за 2019 та 2020 роки, якими підтверджена відсутність прострочення виконання будь-яких зобов`язань зі сторони відповідача. Також під час розгляду справи №910/9206/20 було встановлено, що матеріалами справи не було доведено будь-яких порушень умов Договору відповідачем.

Посилання апелянта на судові справи №916/3347/16, №917/957/19 та №910/6562/20, на переконання відповідача, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не є тотожними із даним спором, оскільки правовідносини є різними.

Щодо сплати відповідачем витрат з експлуатації за квітень 2020 року та травень 2020 згідно платіжних доручень №ЛХ000003004 від 16.06.2020 та №ЛХ000003005 від 16.06.2020, то під час розгляду справи №910/9206/20 були встановлені підстави для звільнення відповідача від сплати витрат за експлуатацію за квітень та травень 2020 року на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі по тесту - ГПК) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс Холдинг» (надалі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет» (надалі - Орендар) укладено Договір оренди №А74/К-1 (далі по тексту - Договір), за умовами якого Орендодавець зобов`язується передавати в оренду приміщення, яке знаходиться в торговому центрі, а Орендар зобов`язується прийняти, оплатити орендну плату і повернути приміщення орендодавцю на умовах визначених цим договором (п. 2.1 Договору). (т.1, а.с. 9-34). Згідно п. 3.1 Договору приміщення є частиною будівлі, яка знаходиться на першому поверсі Торгового центру, - секція №А74.

За п. 6.1 Договору Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю доступ до приміщення, але, у будь-якому випадку, не раніше дня виконання вимог п. 4.7 Договору. Надання доступу до приміщення підтверджується дозволом.

Відповідно до п. 8.1 Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його укладання та закінчується в останній день строку оренди. Закінчення чи дострокове припинення строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань, а також від відповідальності за порушення договору, якщо такі зобов`язання чи порушення виникли чи сталися від час дії договору.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар - прийняти приміщення в оренду в дату початку, що підтверджується підписанням сторонами акту прийому-передачі приміщення. У разі прострочення виконання вказаного зобов`язання Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків основної орендної плати за перший місяць строку оренди.

Строк оренди починає обчислюватися з дати підписання сторонами Акта прийому-передачі приміщення та закінчується 01 серпня 2021 року (п.8.4 Договору).

Згідно з п. 9.5 Договору після закінчення строку оренди, а також після розірвання, припинення, визнання недійсним договору, будь-яке користування приміщенням неправомірне.

Розділом 10 Договору сторони погодили порядок та розміри орендних платежів.

Відповідно до п. 10.1 Договору орендар зобов`язаний оплачувати основну орендну плату в розмірі і в строки, які визначені у цьому Договорі.

У п. 10.3 Договору визначено якщо інше не передбачене цим договором, основна орендна плата сплачується орендарем щомісячно, авансом, не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, який передує оплачуваному місяцю.

Відповідно до п. 10.5 Договору нарахування основної орендної плати починається з дати початку і закінчується в день підписання акту повернення приміщення відповідно до ст. 42 цього Договору.

Згідно з п. 10.6 Договору сторони погодили, що протягом 10 (десяти) календарних днів з дати укладення цього Договору орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві основну орендну плату за перший місяць строку оренди в сумі 29 190 грн, крім того ПДВ 20%. У випадку порушення вказаного зобов`язання орендодавець має право відмовити орендарю у наданні дозволу або у підписанні Акту прийому-передачі приміщення.

Пунктами 10.7.1, 10.7.2, 10.7.3 Договору визначено, що у випадку, якщо дата початку припадає не на перше число місяця, то основна орендна плата сплачується орендарем у такому порядку: основну орендну плату за місячний період, перебіг якого починається з дати початку, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору; основну орендну плату за період залишку місяця, який має бути частково оплачений відповідно до п.п. 10.7.1 цього договору, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві до 25 (двадцять п`ятого) числа, що передує такому місяцю. Основну орендну плату за наступні періоди строку оренди орендар зобов`язаний сплачувати в порядку, встановленому п. 10.3 цього договору. При розрахунку орендної плати, проіндексована орендна ставка округлюється до двох знаків після коми.

Відповідно до п. 10.8 Договору при розрахунку суми штрафів по договору розмір основної орендної плати за перший місяць строку оренди складає 29 190,00 гри. При цьому, якщо у подальшому розмір основної орендної плата за перший місяць строку оренди буде змінено, розмір штрафів, передбачених цим договором, розраховуватиметься виходячи з розміру основної орендної плати за перший місяць без ПДВ, встановленого цим пунктом договору, та без урахування внесених змін.

Згідно з п.п. 11.1, 11.2 Договору Орендар зобов`язаний щомісячно відшкодовувати Орендодавцеві вартість комунальних послуг, які використані для утримання приміщення. Вартість комунальних послуг, використаних для утримання приміщення, розраховується згідно показань лічильників, встановлених в приміщенні, або згідно розрахунків, проведених Орендодавцем на пропорційній основі, в залежності від технічних характеристик обладнання, механізмів та/або систем орендаря, які потребують забезпечення відповідними ресурсами (якщо не існує можливості встановити окремий лічильник), з використанням відповідних тарифів оплати, встановлених постачальниками відповідних послуг. Розмір компенсації за використані для утримання приміщення комунальні послуги нараховується та сплачується з урахуванням ПДВ.

У п. 11.5 Договору визначено, що Орендар зобов`язаний компенсувати Орендодавцеві вартість використаних комунальних послуг, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за оплачуваним.

Відповідно до п. 12.1 Договору якщо інше не передбачено цим договором, Орендар зобов`язаний щомісячно, авансом, не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, який передує оплачуваному місяцю, оплачувати Орендодавцю експлуатаційні витрата.

У п. 12.2 Договору сторони погодили, що нарахування експлуатаційних витрат починається з дати надання доступу до приміщення або з дати початку, якщо опоряджувальні роботи орендарем не проводяться, і закінчується в день підписання Акту повернення приміщення відповідно до ст. 42 цього Договору.

Згідно з п. 12.6 Договору протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві експлуатаційні витрати за перший місяць строку оренди в сумі 5 437,68 гри, крім того ПДВ 20%.

Пунктами 13.1, 13.2 Договору визначено, якщо інше не передбачено цим договором, Орендар зобов`язаний, щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа місяця, який передує оплачуваному місяцю, оплачувати Орендодавцю витрати на популяризацію. Нарахування витрат на популяризацію починається з дати надання доступу до приміщення або з дати початку, якщо опоряджувальні роботи орендарем не проводяться, і закінчується в день підписання Акту повернення приміщення відповідно до ст. 42 цього договору.

Згідно з п. 13.6 Договору протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору Орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю витрати на популяризацію за перший місяць строку оренди в сумі 1 334,40 грн, крім того ПДВ 20%.

Пунктом 14.1, 14.2 Договору визначено, що протягом 10 календарних днів з дата укладення цього договору Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві гарантійний платіж. Під гарантійним платежем слід розуміти платіж по забезпеченню виконання зобов`язань орендаря за цим договором, який сплачується Орендодавцеві в розмірі основної орендної плата, експлуатаційних витрат та витрат на популяризацію за 2 (два) місяці строку оренди, і повертається Орендарю на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 14.8 Договору у випадку дострокового припинення договору внаслідок будь-яких причин (крім випадку, дострокового розірвання, передбаченого п. 41.3 договору), гарантійний платіж не повертається орендареві, а залишається у орендодавця у якості договірної санкції за дострокове припинення договору. У випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 41.3 Договору, гарантійний платіж повертається орендарю в порядку передбаченому п. 14.7 цього Договору.

У п. 17.1 Договору визначено, що Орендар сплачує Орендодавцеві платежі у формі безготівкових розрахунків шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця, вказаний у цьому договорі або на будь-який інший поточний (розрахунковий) рахунок в Україні, про реквізити якого орендодавець зобов`язаний своєчасно письмово повідомити орендаря.

Відповідно до п. 17.4 Договору зобов`язання по здійсненню платежів будуть виконаними належним чином в момент, коли суми грошових коштів, що відповідають повному розміру платежу, будуть зараховані на поточний рахунок Орендодавця.

Сторони зобов`язуються проводити звірку взаємних розрахунків (вимог і зобов`язань) за цим Договором на письмову вимогу будь-якої із Сторін. Результати звірки оформлюються актом звірки взаємних розрахунків, який підписується Сторонами в двох примірниках, по одному для кожної із сторін, не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання зазначеного в цьому пунктів вимоги (п. 17.8 Договору).

Згідно з п. 32.1.1 Договору у випадках і в порядку, передбаченому цим договором, Орендодавець має право застосовувати до Орендаря наступні оперативно-господарські санкції: обмеження доступу в приміщення.

Відповідно до п. 33.1., 33.2. договору у випадках, передбачених цим договором, орендодавець має право обмежити доступ орендаря в приміщення. Обмеження доступу в приміщення включає заборону персоналу орендаря, представникам, відвідувачам або іншим особам, що діють від імені, або на користь орендаря входити або іншим чином проникати в приміщення.

Пунктом 41.1 Договору визначено, що цей договір припиняється: після закінчення строку оренди; при його достроковому розірванні, в тому числі в разі одностороннього розірвання договору стороною у випадках, передбачених договором або законом; визнання судом договору недійсним; у разі смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не встановлено договором або заковом; у разі ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

У п. 42.4 Договору визначено, що повернення приміщення Орендарем Орендодавцю здійснюється на підставі Акту повернення приміщення, який підписується сторонами, Орендар повинен повернути приміщення в тому стані, в якому він його отримав, з урахуванням нормального зносу, в тому числі передати всі невід`ємні поліпшення.

Відповідно до п. 42.7 Договору Орендар зобов`язаний здійснювати оплату всіх платежів, передбачених цим договором, до моменту підписання сторонами акту повернення приміщення.

30.08.2019 за актом прийому-передачі приміщення до Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Холдинг» передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет» прийнято у тимчасове платне користування приміщення, секція №А74, площею 33,36 кв.м., розташоване в будівлі торгово-розважального центру «Караван Megastore», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12. (т.1, а.с. 41).

21.01.2020 відповідачем відповідно до умов Договору повернуто, а позивачем прийнято з тимчасового платного користування (оренди) приміщення: секція №А74, площею 33,36 кв.м., розташоване в будівлі торгово-розважального центру «Караван Megastore», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, що підтверджується актом повернення приміщення до Договору. (т.1, а.с. 42).

На підтвердження порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати обумовлених договором платежів позивачем до матеріалів справи долучено картки рахунків №361 за 02.08.2019-16.02.2021, №361 за 02.08.2019-16.02.2021, №361 за 02.08.2019-16.02.2021 та №6811 за 01.01.2019-16.02.2021. (т.1, а.с. 43-50).

Також позивач зазначає, що усупереч умов договору відповідачем не було здійснено оклеювання вітринної частини приміщення у відповідно до п. 42.3 договору у зв`язку з чим позивач відповідні роботи виконав власними силами та за власні кошти, на підтвердження чого останнім долучено до матеріалів справи Специфікацію №1/2021 від 22.01.2021 до Договору підряду №31/01-20 від 31.01.2020 на суму 579 грн та платіжне доручення №98276475 від 26.01.2021 на суму 579 грн. (т.1, а.с. 51, 52).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК) за договором оренди наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 у справі №910/9206/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021, встановлено, що ТОВ «Корал Тревел Маркет» скористалось правом, передбаченим п. 35.7. Договору, та дотрималось строків надання Сертифікату ТПП, передбаченого п. 35.4. Договору у зв`язку із чим договір є розірваним з 06.06.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 29.1 Договору сторони погодили, що у разі прострочення Орендарем зобов`язань по сплаті основної орендної плати, орендної плати з обороту, внесенню і поверненню гарантійного платежу, по сплаті експлуатаційних витрат, витрат на популяризацію, по відшкодуванню витрат на комунальні послуги, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на 5 календарних днів, орендар зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити орендодавцеві штраф у розмірі 50 відсотків основної орендної плати за перший місяць строку оренди.

Згідно п. 10.8 Договору при розрахунку суми штрафів по договору розмір основної орендної плати за перший місяць строку оренди складає 29 190,00 гри. При цьому, якщо у подальшому розмір основної орендної плата за перший місяць строку оренди буде змінено, розмір штрафів, передбачених цим договором, розраховуватиметься виходячи з розміру основної орендної плати за перший місяць без ПДВ, встановленого цим пунктом договору, та без урахування внесених змін.

За умовами п.п. 10.6, 12.6, 13.6, 14.1 Договору орендар зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з дати укладення цього Договору сплатити Орендодавцеві основну орендну плату за перший місяць строку оренди в сумі 29 190 грн, крім того ПДВ 20%, експлуатаційні витрати за перший місяць строку оренди в сумі 5 437,68 гри, крім того ПДВ 20%, витрати на популяризацію за перший місяць строку оренди в сумі 1 334,40 грн, крім того ПДВ 20% та сплатити Орендодавцеві гарантійний платіж у сумі 71 924,16 грн, крім того ПДВ 20%.

Судом апеляційної інстанції встановлено і зазначене підтверджено відповідачем, що перший платіж по орендній платі, експлуатаційні витрати та витрати з популяризації за перший місяць ним сплачені 27.08.2019.

Також як зазначає відповідач, 22.08.2019 ним здійснено оплату гарантійного платежу, а оплата за популяризацію за квітень та травень 2020 року ним здійснено 16.06.2020.

За приписами ч. 4 ст. 165 ГПК якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Отже, має місце прострочення Орендарем зобов`язань по сплаті основної орендної плати за перший місяць, гарантійного платежу, експлуатаційних витрат за перший місяць та за квітень, травень 2020 року, витрат на популяризацію за перший місяць та за квітень, травень 2020 року більш ніж на 5 календарних днів, а тому Орендар зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити Орендодавцеві штраф у розмірі 50 відсотків основної орендної плати за перший місяць строку оренди.

Доказів оплати штрафу за порушення умов Договору, а саме: п.п. 10.6, 12.6, 13.6, 14.1, матеріали справи не містять.

Доводи відповідача про те, що у відповідності до п. 10.6 Договору Орендодавець має право відмовити Орендарю у наданні Дозволу або підписанні Акта приймання-передачі приміщення у випадку прострочення Орендарем оплати орендної плати за перший місяць, а тому підписання Акта приймання-передачі приміщення 30.08.2019, тобто через два дні після зарахування на рахунок позивача обов`язкових платежів на перший місяць свідчить про прийняття виконання відповідачем зобов`язань з оплати, в іншому випадку позивач мав відмовити у підписанні Акта приймання-передачі приміщення.

Вказані твердження відповідача судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки згідно п.п. 8.2, 8.4 Пунктом 8.2 Договору визначено, що Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар - прийняти приміщення в оренду в дату початку, що підтверджується підписанням сторонами акту прийому-передачі приміщення. Строк оренди починає обчислюватися з дати підписання сторонами Акта прийому-передачі приміщення.

Отже, наявність Акта приймання-передачі приміщення не звільняє відповідача від відповідальності за допущене порушення умов Договору в частині сплати основної орендної плати за перший місяць, гарантійного платежу, експлуатаційних витрат за перший місяць та за квітень, травень 2020 року, витрат на популяризацію за перший місяць та за квітень, травень 2020 року. Більше того, відповідач підтвердив здійснення вказаних платежів з прострочення більш ніж на п`ять календарних днів, що є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 50 % основної орендної плати за перший місяць строку оренди.

Таким чином, заявлений позивачем до стягнення штраф у розмірі 87 570,00 грн за допущення відповідачем порушень грошових зобов`язань по 6-ти випадках, а саме: сплати основної орендної плати за перший місяць, гарантійного платежу, експлуатаційних витрат за перший місяць та за квітень, травень 2020 року, витрат на популяризацію за перший місяць та за квітень, травень 2020 року.

При цьому суд першої інстанції, в порушення приписів ГПК не надав належної оцінки умовам Договору та наявності прострочень з боку відповідача, про останній зазначає у своєму відзиві, як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, та спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність доказів та даних стосовно того, коли та які порушення щодо своєчасної оплати обумовлених договором платежів було допущено відповідачем та за які позивачем нараховано штрафні санкції.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо розірвання Договору 06.06.2020, що встановлено судом під час розгляду справи №910/9206/20, то згідно п. 41.2 Договору у разі припинення Договору, не припиняються і залишаються в силі ті умови і положення Договору, які стосуються наслідків його припинення, сплати заборгованостей, сум неустойки і збитків.

При цьому, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач у своєму відзиві на позову посилався на сплив строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК).

Частиною першої статті 261 ЦК визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції, позивачу достеменно було відомо про порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати основної орендної плати за перший місяць, гарантійного платежу, експлуатаційних витрат за перший місяць, витрат на популяризацію за перший місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: 1) забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та 2) запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Так, строк позовної давності за зобов`язанням по сплати орендної плати за перший місяць, за зобов`язанням по сплаті витрат з експлуатації за перший місяць, за зобов`язанням по сплаті витрат з популяризації за перший місяць та по сплаті гарантійного внеску сплив 13.08.2020, отже в цій частині позовних вимог слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Щодо стягнення штрафу за порушення оплат за популяризацію у квітні та травні 2020, то слід зазначити наступне.

В процесі розгляду справи №910/9206/20 судом встановлено, що позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет» було дотримано процедуру повідомлення про розірвання договору, у зв`язку із тривалістю форс-мажорних обставин більше 30 днів, визначену ст. 35.7 договору оренди № А74/К-1 від 02.08.2019, та факт, що на момент розгляду справи №910/9206/20 Договір №А74/К-1 від 02.08.2019 є розірваним, а відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс Холдінг» вказане не заперечується.

Крім цього, у матеріалах справи №910/2674/21 наявний Сертифікат №3100-20-0777 від 25.05.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати України. (т.1, а.с. 255-256).

Згідно Сертифікату № 3100-20-0777 від 25.05.2020 Торгово-промислова палата України встановила, що ТОВ «Корал Тревел Маркет» було позбавлено можливості користуватися приміщенням, що орендоване за Договором оренди №А74/К-1 від 02.08.2019 площею 33,36 кв.м., яке знаходиться на першому поверсі будівлі торгово-розважального центру «Караван Megastore», секція №А74, розташованого за адресою м. Київ, вул. Лугова, 12. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено: дата настання - 17.03.2020, дата закінчення - тривають на 25.05.2020.

З огляду на викладене колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції під час розгляду справи №910/9206/20, яка має преюдиціальне значення для справи №910/2674/21 згідно ч. 4 ст. 75 ГПК, що розірвання Договору з підстави настання форс-мажорних обставин, підтверджених Сертифікатом Торгово-промислової палати України, не може передбачати сплати будь-яких штрафних санкцій.

За приписами ч. 1 ст. 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтею 218 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК) передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №909/1079/18).

Таким чином, відсутні підстави для стягнення штрафу за порушення здійснення оплат за популяризацію за квітень та травень 2020 року.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу щодо заклейки вітринної частини приміщення у розмірі 14 595,00 грн суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 42.3 Договору визначено, що за 3 дні до звільнення приміщення (якщо інший строк не погоджений сторонами) орендар зобов`язаний за власний рахунок заклеїти вітринну частину приміщення самоклеючою плівкою або папером BlueBack (БлюБєк) для рекламно-оформлюючих робіт із зображенням, попередньо погодженим з орендодавцем, та в день звільнення приміщення передати орендодавцю всі ключі від приміщення. Така заклейка здійснюється орендарем не пізніше 10 год. 00 хв. та не раніше 22 год. 00 хв. У разі прострочення орендарем виконання зобов`язання щодо заклейки вітринної частини приміщення та/або заклейка вітринної частини приміщення із порушенням умов, що обумовлені сторонами в цьому пункті, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 50 відсотків основної орендної плати за перший місяць строку оренди. Крім того, орендодавець має право відшкодувати за рахунок гарантійного платежу всі свої витрати, пов`язані із порушенням орендарем свої зобов`язань згідно цього пункту договору. Звільнення приміщення орендарем повинно відбуватися з дотриманням порядку передбаченого цим договором, правилами торгового центру та іншими локальними нормативними актами, що діють на території торгового центру.

Як зазначає позивач у тексті позовної заяви, орендар (відповідач) повернув орендодавцю приміщення за актом приймання-передачі приміщення від 21.01.2021, проте зобов`язання визначені п. 42.3 договору не виконав.

Разом з цим, судом встановлено, що з моменту розірвання Договору до 21.01.2021 - дата повернення орендованого приміщення, позивач не погоджував відповідачеві можливість доступу до приміщень з метою його звільнення та надання дозволів відповідачу на виконання робіт в приміщенні Торгово-розважального комплексу «Караван», зокрема, щодо заклеювання вітрини, пакування речей, канцтоварів, меблів та оргтехніки, про що свідчать залишені без реагування позивача листи відповідача, а саме: №238 від 25.05.2020, №248 від 29.05.2020, №253 від 03.06.2020, №254 від 10.06.2020, №264 від 26.06.2020, №268 від 02.07.2020, №271 від 08.07.2020, №273 від 14.07.2020, №276 від 21.07.2020, №276 від 21.07.2020, №2 від 28.07.2020, №5 від 04.08.2020, №13 від 11.08.2020, №15 від 18.08.2020, №16 від 25.08.2020, №20 від 01.09.2020, №22 від 08.09.2020, №26 від 22.09.2020, №31 від 29.09.2020, №35 від 06.10.2020, №36 від 15.10.2020, №38 від 19.10.2020, №40 від 27.10.2020, №44 від 03.11.2020, №49 від 10.11.2020, №55 від 17.11.2020, №56 від 24.11.2020, №57 від 01.12.2020, №60 від 08.12.2020, №61 від 15.12.2020, №65 від 22.12.2020, №70 від 29.12.2020 та №72 від 12.01.2021. Докази надсилання їх на адресу позивача містяться у матеріалах справи. (т.1, а.с. 108-254).

За умовами Договору Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю доступ до приміщення, шляхом надання дозволу (п. 6.1 Договору). Таким чином, за відсутності дозволу позивача на виконання робіт, у тому числі щодо заклеювання вітрини, відповідач був позбавлений можливості виконати такий обов`язок.

Посилання апелянта на те, що надані відповідачем листи не є належними доказами у розумінні ст. 76 ГПК, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки згідно п. 45.1 Договору повідомлення та інші документи, які надсилаються Стороною на виконання цього Договору або у зв`язку з ним, повинні бути складені у письмовій формі і підписані уповноваженим представником такої сторони. Крім того, надання доступу до приміщення має супроводжуватись дозволом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, враховуючи відсутність вини відповідача щодо виконання обов`язку, передбаченого п. 42.3 Договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій за невиконання п. 42.3 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити, з підстав викладених у даній постанові.

За приписами ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції судом були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про зміну мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21, при цьому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21 залишити без задоволення.

2. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21, виклавши її в редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2674/21.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС ХОЛДИНГ».

5. Матеріали справи №910/2674/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова