УХВАЛА

м. Київ

23.09.2021Справа № 910/14932/21

Суддя Господарського суду міста Києва Андреїшина І.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" про забезпечення позову

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 30/10, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, )

про стягнення 104 669 113,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Інвестиційна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп» про стягнення заборгованості за попереднім договором № 03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.06.2020 у розмірі 104 669 113,40 грн, яка складається з 98 022 987,81 грн - основної суми боргу, 1 651 620,21 грн - 3% річних та 4 994 505,38 - інфляційного збільшення.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.09.2021 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

22.09.2021 на розгляд Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (далі - заявник) про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп» здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп»; накладення арешту на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп» в межах суми в розмірі 104 669 113, 40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» виявлених виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках у тому числі, але не виключно на рахунках:

- НОМЕР_1 в AT «Універсал Банк» (код банку (МФО) 322001, код за );

- НОМЕР_2 в AT «Укрбудінвестбанк» (код банку (МФО) 380377, код за );

- НОМЕР_3 в AT «Універсал Банк» (код банку (МФО) 322001, код за ).

23.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14932/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; підготовче засідання призначено на 20.10.2021.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 26.10.2020 по справі № 907/477/20.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає глава 10 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що нехтування відповідачем своїх обов`язків за договором, великий розмір заборгованості та необмежена можливість відповідача розпоряджатись основним своїм активом, придбаним за кошти позивача ставить під сумнів належне ставлення відповідача до виконання своїх зобов`язань, а також з враховуючи відсутність будь-якого забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором, в позивача є обґрунтовані підстави вважати, що на момент винесення відповідного судового рішення грошові кошти, а також майно відповідача, зокрема придбані за основним договором права вимоги, що входять до пулу активів, детальний опис якого міститься а протоколі електронних торгів № Debtx 9005, за рахунок яких можливо задовольнити позовні вимоги, можуть зникнути, що взагалі ускладнить, або зробить неможливим виконання рішення суду.

Також позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що відповідач на сьогоднішній день вчиняє дії щодо розпорядження переданими йому правами вимог та стягує заборгованість з божників, вимоги до яких увійшли до пулу активів № debtx_9005. Зокрема, за інформацією з ЄДРСР, ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» здійснює заміну банків на себе як правонаступника у кредитних договорах та договорах забезпечення, здійснює стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмети забезпечення.

В заяві вказано, що виходячи з вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач, всупереч умов попереднього договору, не тільки не відступив права грошової вимоги та всіх інших прав, що входить до складу лоту № Debtx 9005, але й не повернув в повному обсязі суму грошових коштів, отриманих згідно умовами попереднього договору, а також ухиляється від наданні відповіді на вимогу, заходи забезпечення позову про які просить позивач у цій заяві, безпосередньо пов`язані із предметом позовної заяви.

Судом враховано, що предметом позову у даній справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" про стягнення грошових коштів у розмірі 104 669 113, 40 грн. Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" необхідну суму грошових коштів у присудженій до стягнення сумі.

Наведені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що має місце існування обставин, а не виключно припущень заявника, щодо можливого ухилення відповідачем від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, в тому числі шляхом виведення з підприємства всіх активів, що у випадку вчинення таких дій фактично нівелює можливість захисту прав і інтересів позивача.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

При цьому, сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (рішення у справі "Кудла проти Польщі"). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (рішення у справі "Міфсуд проти Франції" та у справі "Пантелеєнко проти України").

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення №3-рп/2003 від 30.01.2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Разом з тим, у своїй заяві про вжиття заходів до забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп".

Водночас, у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2019 у справі №915/538/19 та від 06.11.2018 у справі №923/560/17, а також у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

З огляду на викладене, правомірним є накладення арешту саме на кошти, які знаходяться на рахунках відповідача, розмір яких обмежується ціною позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» здійснювати відчуження товариством прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків, на сьогоднішній день немає.

Крім того, судом встановлено, що предметом спору у цій справі є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за попереднім договором № 03/06/2020 про порядок здійснення договору цесії (відступлення права вимоги) від 03.06.2020 у розмірі 104 669 113,40 грн.

Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» жодним чином не узгоджуються з предметом та підставами позову, оскільки предметом позову є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за попереднім договором та не є спором, що виник з приводу нерухомого майна.

Крім того, відсутня також інформація щодо вартості визначеного майна, що унеможливлює встановлення судом співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Таким чином, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 у справі № 916/10/18.

З урахуванням наведеного вище, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом здійснення відчуження відповідачем прав вимоги, в тому числі і майнових прав за кредитними договорами та договорами забезпечення, придбаних в результаті продажу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів неплатоспроможних банків та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, права вимоги та майнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп» .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом досліджено, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову про накладення арешту на грошові кошти, а вказані заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

При цьому, в даному випадку заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача є співмірними з предметом позову, адекватними та обґрунтованими, і вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти не може свідчити про вирішення спору сторін по суті.

З огляду на наведене, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" в межах суми в розмірі 104 669 113, 40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Кредіт Інвестмент Груп" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, ) в межах суми в розмірі 104 669 113, 40 грн, що обліковуються на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Кредіт Інвестмент Груп" виявлених виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках у тому числі, але не виключно на рахунках:

- НОМЕР_1 в AT «Універсал Банк» (код банку (МФО) 322001, код за );

- НОМЕР_2 в AT «Укрбудінвестбанк» (код банку (МФО) 380377, код за );

- НОМЕР_3 в AT «Універсал Банк» (код банку (МФО) 322001, код за ).

Стягувач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 30/10, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, )

3. Ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили 23.09.2021 та може бути пред`явлена до виконання до 23.09.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.О. Андреїшина