ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" вересня 2021 р. Справа№ 910/23249/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/23249/16 (суддя Спичак О.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул 8» про стягнення 161212,86 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2017, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017, у справі №910/23249/16 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул 8» на користь Дочірнього підприємства «Агрофірма «Шахтар» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф.Засядька» 103 959 грн 60 коп. - заборгованості, 2 674 грн 47 коп. - 3% річних, 9 762 грн 01 коп. - інфляційних втрат та 1 745 грн 94 коп. - судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НОТАПС" про заміну сторони (стягувача) під час примусового виконання рішення суду від 13.01.2017 у справі №910/23249/16 та наказу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 - задоволено, замінено сторону (стягувача) у справі №910/23249/16 під час примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/23249/16 від 13 січня 2017 року, яке набрало законної сили та згідно наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/23249/16 від 30 травня 2017 року - Дочірнє підприємство "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НОТАПС".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» про розподіл судових витрат у справі №910/23249/16.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/23249/16 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул 8» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8420,00 грн згідно договору №09-07-2021/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.07.2021.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн.

За таких обставин, апелянт оскаржуючи ухвалу суду, повинен був сплатити за подання даної апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

Проте, скаржник посилаючись на позицію Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/6150/18 зазначає, що за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення судовий збір не справляється.

Щодо вказаних доводів скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, Верховним Судом у справі №240/6150/18 було висловлено позицію з приводу питання щодо відсутності обов`язку справляння судового збору за оскарження додаткового рішення (щодо питання розподілу судових витрат).

Разом з тим, предметом оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції, а не додаткове рішення.

Тому, у даному випадку суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений в постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15.

Так, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у вказаній постанові, про правильне застосування підпункта 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Отже, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції у даній справі, апелянт має оплатити судовий збір у розмірі визначеному Законом. Утім, доказів оплати судового збору апелянтом суду не надано.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/23249/16 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Нотапс» усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана суддями: 23.09.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко