ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021м. ДніпроСправа № 904/6767/20

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи підприємця Штефана Владислава Олександровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 141 188,40 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача: Люта Л.В. витяг з ЄДР представник

від відповідача: Лісовий Д.О. ордер серії АЕ № 1014194 від 01.01.20 адвокат

відповідач: Штефан В.А. паспорт

ПРОЦЕДУРА

Криворізька міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 141 188,40 грн та судовий збір у розмірі 2 117,83 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 12.01.2021 подав до суду клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/7809/19.

Відповідач 12.01.2021 подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача 12.01.2021 подав до суду клопотання про долучення доказів до справи якому просить суд:

- долучити до матеріалів висновок державної експертизи землевпорядної документації №1624-14 від 10.12.2014;

- долучити до матеріалів справи технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2014 рік, що виконана на умовах договору № 509-07-2014 від 18 липня 2014 року, укладеного між управлінням земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради та ДП УДНДІПМ Діпромісто, та технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2008 рік, що виконана на умовах договору №509-07-2008 від 05.05.2008р. укладеного між управлінням земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради та ДП УДНДІПМ Діпромісто;

- дослідити висновок державної експертизи землевпорядної документації №1624-14 від 10.12.2014 та встановити, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу 2014, яка затверджена рішенням Криворізької міської ради №3728 від 24 червня 2015 року не отримала позитивного висновку спеціального уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи - Держгеокадастру (Держземагентства), отже не може бути затвердженою рішенням №3728 від 24 червня 2015 року;

- дослідити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2008 рік, що виконана на умовах договору №509-07-2008 від 05.05.2008, та технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2014 рік, що виконана на умовах договору №509-07-2014 та встановити грубі порушення і недоліки у розробці технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2014 рік, які впливають на визначення розміру базової вартості 1м2 землі міста Кривий Ріг, що в результаті впливає на визначення розміру орендної плати у спірному договорі оренди по даній справі.

Відповідач 12.01.2021 подав до суду клопотання, в якому просить суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Антимонопольний комітет України. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.15, № 1862 від 12.07.2017 не відповідають положенням прийнятого 01.07.2014 Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", оскільки Антимонопольний комітет України не оцінював допустимість наданої державної допомоги для конкуренції та не приймав з приводу такої допомоги жодних рішень. Відповідач наголошує, що у разі неучасті Антимонопольного комітету України при розгляді цієї справи існують ризики того, що нарахована заборгованість із орендної плати буде стягнута всупереч положенням Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", контроль за дотриманням якого покладено на Антимонопольний комітет України.

Відповідач 12.01.2021 подав до суду клопотання в якому просить суд призначити по справі судову економічну експертизу.

Відповідач 12.01.2021 подав до суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача 18.01.2021 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник позивача 19.01.2021 подав заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі та заперечення проти заявлених відповідачем клопотань.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 зупинено провадження у справі № 904/6767/20 до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 160/7809/19.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2021 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 у справі № 904/6767/20 скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.06.2021.

До господарського суду Дніпропетровської області 01.06.2021 від Центрального апеляційного господарського суду надійшов запит про термінове надсилання матеріалів справи № 904/6767/20 для подальшого направлення їх до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у зв`язку із надходженням касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2021.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 зупинено провадження у справі № 904/6767/20 до повернення матеріалів вказаної справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідач 22.06.2021 подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2021 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.08.2021.

Відповідач 16.08.2021 подав до суду клопотання, в якому просив суд призначити судову експертизу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2021 клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про долучення доказів задоволено. У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про залучення третьої особи Антимонопольного комітету України відмовлено. У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про призначення експертизи від 04.01.2021 відмовлено. У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про призначення експертизи щодо визначення розміру нормативної грошової оцінки від 14.08.2021 відмовлено. Закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 07.09.2021.

Відповідач 07.09.2021 подав клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 49 354,00 грн.

У судовому засіданні 07.09.2021 розглянуто справу по суті: заслухано виступи позивача та відповідача, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Під час судових дебатів позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові, відповідач просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 07.09.2021 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Узагальнена позиція позивача

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати за земельну ділянку площею 0.2991 га, з кадастровим номером :04:223:0192, яка знаходиться на мікрорайоні 5-й Зарічний у Жовтневому (Покровському) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в розмірі 141 188,40 грн за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Підставою здійсненого позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати є рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг".

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 11 договору, розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Відтак, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є безумовною підставою для перегляду розміру орендної плати за для приведення її у відповідність до обставин, що змінились і мають істотне значення для подальших правовідносин сторін.

Під час розгляду справи по суті позивач вказував про те, що суд може самостійно визначити норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, якщо така норма права невірно визначена позивачем.

Узагальнена позиція відповідача

Відповідач зазначає, що у цій категорії спорів орган місцевого самоврядування не має повноважень звертатися до суду з такими вимогами та є неналежним позивачем, оскільки єдиним законодавчо визначеним органом у такому випадку можуть бути лише контролюючі фіскальні органи.

Також, відповідач вказує на те, що позивач невірно тлумачить норми законодавства, положення договору оренду землі, безпідставно завищує розмір плати за землю, тому невірно здійснює розрахунок розміру орендної плати у 2018 році.

Крім того, відповідач зазначає, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липна року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Тобто, у зазначений плановий період до початку бюджетного періоду позивач і має узгодити з орендарем новий розмір річної орендної плати.

Відповідач вважає, що після закінчення строку дії договору оренди жодних змін щодо збільшення розміру орендної плати у зв`язку із затвердженням нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, чи зміни ставок, тощо до припиненого договору не можливо.

Також відповідач вказує на те, що рішення Криворізької міської ради № 2816 від 27.06.2018 не узгоджується з вимогами Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання» тому не може бути підставою для розрахунку заборгованості із орендної плати.

Відповідач зазначає, що позивачем здійснено розрахунок розміру орендної плати на підставі витягу, який не є частиною спірного договору оренди та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який містить неправильний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 рік.

Крім того, відповідач вказує, що в основу розрахунку заборгованості покладено протиправне рішення позивача № 3728 від 24.06.2015 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг», яке оскаржується в установленому законом порядку.

Під час розгляду справи по суті відповідач зазначав, що позивач просить самостійно визначити необхідну норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Але, на думку відповідача це призведе до зміни підстав та предмету позову за ініціативою суду, що не передбачено Господарським процесуальним кодексом.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Рішенням Криворізької міської ради від 27.09.2006 року №347 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на мкр.5-му Зарічному, вилучення та передачу її в оренду для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП" Фізичній особі-підприємцю Штефану В.О. передано в оренду терміном на три роки земельну ділянку, кадастровий номер :04:223:0192, площею 0,2991 га для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП на мкр. 5-му Зарічному в Жовтневому районі за рахунок земель, вилучених із землекористування управління житлово-комунального господарства виконкому міської ради

Між Криворізькою міською радою (орендодавець) та Фізичною особою підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки від 28.12.2006, зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" із внесенням запису до Державного реєстру земель № 06 від 25.12.2006 (т.1 арк.с.11).

Додатковою угодою від 24.02.2010 до договору, зареєстрованою у Криворізькому міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" із внесенням запису до Державного реєстру земель №32 від 23.03.2010 (т.1 арк.с.19) були внесені зміни до розділів договору "предмет договору", "об`єкт оренди", "строк дії договору", "орендна плата", "умови використання земельної ділянки", "обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки", "інші права та обов`язки сторін", "зміна умов договору і припинення його дії".

Відповідно до пунктів 1-3 договору (в редакції додаткової угоди від 24.02.2010) орендодавець на підставі рішення міської ради № 347 від 27.09.2006 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0, 2991 га, кадастровий номер :04:223:0192, розташовану за адресою вул. Електрозаводська біля будинку № 28 у Жовтневому районі м. Кривого Рогу, для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП.

Згідно з пунктом 14 договору (в редакції додаткової угоди від 23.04.2010) земельна ділянка житлової та громадської забудови передається в оренду для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП.

Додатковою угодою від 24.02.2010 розділ "об`єкт оренди" договору був доповнений новим пунктом про знаходження на земельній ділянці тимчасової споруди КПП та автостоянки.

Відповідно до пункту 15 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі.

Пунктом 5 договору визначено, що договір укладений на три роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого орендодавцем відповідного рішення.

Рішенням міської ради від 25.11.2009 №3611 термін дії вказаного договору оренди було продовжено на три роки та 24.02.2010 укладено додаткову угоду про подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 28.11.2006 №06 та внесення змін до нього, яку 23.03.2010 за №32 було зареєстровано у Криворізькому міському відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис.

Відповідно до пунктів 6, 8, 9 договору (в редакції додаткової угоди від 24.02.2010) річна орендна плата вноситься орендарем виключно в грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю" на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою.

Річна орендна плата за користування земельною ділянкою за період з дати закінчення договору оренди і до укладання додаткової угоди від 20.04.2010 провадиться орендарем на умовах договору оренди та відповідно до Закону України "Про оренду землі" (із змінами та доповненнями).

Строки платежу не є сталими і можуть змінюватись відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України" на поточний рік.

Згідно з пунктами 10-11 договору розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог чинного законодавства. Орендар зобов`язується самостійно щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до договору.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженою Кабінетом Міністрів формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії.

Пунктом 11 договору передбачено, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором (включно зі зміною мети використання або цільового призначення земельної ділянки);

- зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

За умовами пункту 31 договору, орендар, зокрема, зобов`язався систематично сплачувати орендну плату в повному обсязі в установлений договором строк.

Пунктом 13 договору визначено, що орендар самостійно обчислює суму орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Такі договірні зобов`язання відповідають положенням пункту 286.2 статті 286 ПК України.

У відповідності до пункту 34 договору дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Рішенням Криворізької міської ради від 28.12.2012 №1634 відповідачу відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки від 28.12.2006 за №06, зобов`язано припинити комерційне використання земельної ділянки та повернути її міській раді за актом приймання - передачі (повернення).

Рішенням Криворізької міської ради №3728 від 24.06.2015 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка в тому числі містить середню (базову) вартість 1 кв.м. земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270,60 грн. Вказаним рішенням, зокрема, рекомендовано Управлінню Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області забезпечити видачу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 18-404-99.0-5655/2-16 від 14.07.2016 нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 3962 кв.м, розташованої по вул. Електрозаводська, біля будинку № 28 у м. Кривому Розі, складає 14 799 617,55 грн (т.1 арк.с.26).

Рішенням Криворізької міської ради № 2816 від 27.06.2018 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році", яке набрало чинності 01.01.2019, згідно з кодом Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, та кодом розділу Класифікації видів економічної діяльності, затвердженої наказом Держспоживстандарту України № 457 від 11.10.2010, визначено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Кривого Рогу.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору не повернув позивачу об`єкт оренди за актом приймання-передачі та продовжує користуватись земельною ділянкою, у зв`язку із чим позивачем нараховано відповідачу орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 у розмірі 141 188,40 грн.

Рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг», яке покладено в основу розрахунку заборгованості по орендній платі оскаржується в установленому законом порядку. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 відкрито провадження у справі № 160/7809/19 за позовом ФОП Климович О.Б. до Криворізької міської ради про визнання протиправним та нечинним її рішення № 3728 від 24.06.2015 з моменту його прийняття.

Відповідач на підтвердження своєї позиції надав такі докази:

- висновок державної експертизи землевпорядної документації № 1624-14 від 10.12.2014;

- порівняльна таблиця відновної вартості;

- технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2008 рік, що виконана на умовах договору № 509-07-2008 від 05.05.2008;

- технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг за 2008 рік, що виконана на умовах договору № 509-07-2014 від 18.07.2014.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору оренди земельної ділянки від 25.12.2006 закінчився, доказів повернення спірної земельної ділянки за актом приймання-передачі (повернення) матеріали справи не містять.

Згідно частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічні положення про те, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, містить і пункт 34 договору оренди земельної ділянки від 25.12.2006.

Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Криворізької міської ради 28.12.2012 №1634 "Про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 25.12.2006 за №06", у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, договір оренди земельної ділянки від 25.12.2006 припинив свою дію 23.03.2013, враховуючи, що державна реєстрація додаткової угоди від 24.02.2010 до зазначеного договору була проведена 23.03.2010.

Суд зауважує, що орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи щодо закінчення строку дії договору оренди, відсутні правові підстави для нарахування відповідачу орендної плати, і відповідно її стягнення з відповідача.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що суд має право у цій справі самостійно визначити норму права, яка підлягає застосуванню для ефективного захисту прав позивача, якщо ним така норма визначена не вірно.

Відповідач з цього приводу зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, але суд позбавлений права самостійно застосувати до спірних правовідносин інші норми матеріального права, оскільки це призведе до одночасної зміни судом предмету та підстав позову під час розгляду справи по суті.

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки. Відтак предметом спору по цій справі є стягнення заборгованості за договором. Позивач ґрунтує свої вимоги з посиланням на статті 509, 525, 526, 530, 599, 626-629, 785 Цивільного кодексу України, статті 12, 80, 83, 93, 96, 124, 152, 189, 206 Земельного кодексу України та статті 12,14, 19-1, 271, 286-289 Податкового кодексу України. Обставини справи на яких ґрунтується позов це користування відповідачем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди без сплати орендної плати.

Частинами 1-2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно статті 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За змістом статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, вказаними приписами процесуального закону прямо передбачено, що суд розглядає справу на підставі поданої позовної заяви, при цьому саме учасник спору розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, підтверджує свої вимоги відповідними доказами, при цьому, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

При цьому особа, яка звертається до суду за захистом свого порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Суд зауважує, що вирішуючи спір він надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Водночас, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18 та від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18.

Суд зазначає, що із закінченням строку договору оренди такий договір є припиненим, що означає припинення дії для сторін всіх його умов, а їх невиконання протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки, однак не зумовлює продовження дії договору в цілому або тих його умов, що не були виконані сторонами.

Після спливу строку дії договору невиконання обов`язку з повернення земельної ділянки свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в оренду. Тому права та обов`язки орендодавця та орендаря, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за відповідними нормами Цивільного України та Закону України "Про оренду землі", які регламентують наслідки збереження майна за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави або ж наслідки невиконання майнового обов`язку щодо повернення земельної ділянки орендодавцеві.

З урахуванням зазначеного, стягнення орендної плати можливе лише до моменту припинення дії договору, а після припинення договору належним способом захисту прав та інтересів орендодавця може бути відшкодування збитків або стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Відтак, Криворізькою міською радою при зверненні із цим позовом до суду невірно обрано спосіб захисту порушених прав. Водночас, застосування належного способу захисту у цій справі було б можливе лише за умови зміни, зокрема, предмету позову, яка може бути реалізована лише позивачем і лише під час підготовчого провадження.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку що позов не підлягає задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Водночас, відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

У пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Span" від 9 грудня 1994 р., визначено, що статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень та детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Зважаючи на викладене, суд надав оцінку усім аргументам сторін та учасникам справи, які відносяться до предмета спору.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо суми правничої допомоги

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідачем заявлено до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 354,00 грн.

Суд дослідивши надані відповідачем докази щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає таке.

Між Адвокатом Лісовим Денисом Олександровичем (адвокат) та Штефаном Владиславом Олександровичем (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 2 від 01.01.2020.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що адвокат зобов`язується за завданням клієнта надати йому професійну правову допомогу, в порядку та на умовах, визначених цим договором, а клієнт прийняти та оплатити їх.

Відповідно до пункту 3.1 договору формою винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, який обчислюється у відповідності до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Згідно пункту 3.3 договору, перелік наданих послуг визначається у акті здачі-приймання послуг.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що за результатом наданих послуг сторони підписують акт здачі-приймання послуг.

Між Адвокатом Лісовим Денисом Олександровичем (адвокат) та Штефаном Владиславом Олександровичем (клієнт) було укладено додаткову угоду № 2 від 01.01.2021 до договору про надання правової допомоги № 2 від 01.01.2020.

Згідно пункту 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 3.4 договору та викласти його зміст у такій редакції:

Оплата послуг адвоката здійснюється протягом 3 календарних днів з моменту фактичного отримання клієнтом послуг, але не пізніше ніж у строк до 31.12.2022.

Між Адвокатом Лісовим Денисом Олександровичем (адвокат) та Штефаном Владиславом Олександровичем (клієнт) було укладено додаткову угоду № 3 від 01.02.2021 до договору про надання правової допомоги № 2 від 01.01.2020.

Пунктом 1 додаткової угоди встановлено, що сторони дійшли згоди змінити пункт 3.1 договору та викласти його зміст у такій редакції:

З 01.01.2020 вартість однієї години наданих послуг складає 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на момент укладення цього договору розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн. Тобто, за одну годину наданих послуг замовник сплачує 840,00 грн..

На виконання умов договору, адвокатом були надані послуги клієнту на загальну суму 49 350,00 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі-приймання послуг № 8 від 30.08.2021 на суму 45 854,00 грн та № 9 від 30.08.2021 на суму 3 500,00 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, чинним законодавством не заборонено права суду присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми витрат, які слід покласти на позивача, суд враховує, що сума витрат на професійну правничу допомогу складає 34,96% від суми позову, що не є співрозмірною.

Також суд також враховує, що на розгляді у господарському суду Дніпропетровської області перебувають аналогічні судові справи - № 904/6750/20, № 904/6757/20, № 904/6805/20, №904/6803/20. При цьому у вказаних вище справах відповідач притримується аналогічної правової позиції, заявляє клопотання та подає заяви по суті спору аналогічного змісту з тими, які подані у цій справі, що ним не заперечується. Адвокатом у цих справах також є Лісовий Д.О. що вбачається з ухвал, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Вказане впливає на оцінку судом обсягу виконаних адвокатом робіт.

Тому суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співрозмірним з сумою позову (141 188,40 грн) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі (49 354,00 грн) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про можливість зменшення суми витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн.

Щодо суми судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 3 117,73 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1; ідентифікаційний код 33874388) до Фізичної особи підприємця Штефана Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості у розмірі 141 188,40 грн відмовити повністю.

Судовий збір у розмірі 2 117,73 грн залишити за позивачем.

Клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1; ідентифікаційний код 33874388) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 17.09.2021

Суддя Я.С. Золотарьова