РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/7734/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглерезерв», м. Київ

про стягнення 1 012 056,52 грн.

Представники сторін:

від позивача: Нікітюк Є.О.;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» (далі - ТзОВ «Інтеркоалтрейдінг»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглерезерв» (далі - ТзОВ «Вуглерезерв»/ відповідач) про стягнення 1 012 056,52 грн, у тому числі: 980 475,56 грн - основного боргу, 25 974,29 грн - пені та 5 606,67 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №20200924 ІКТ-ВР від 24.09.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.05.2021 позовну заяву залишив без руху та встановив строк для усунення виявлених недоліків.

25.06.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.07.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 05.08.2021.

05.08.2021 суд відклав підготовче засідання на 30.08.2021 у зв`язку із неявкою представника відповідача.

У підготовче засідання 30.08.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача вдруге у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта».

30.08.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 20.09.2021.

20.09.2021 у судове засідання з`явився представник ТзОВ «Інтеркоалтрейдінг» та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача втретє до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглерезерв» (далі - покупець) укладено договір поставки №20200924 ІКТ-ВР, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити у встановлений термін у власність покупця вугільну продукцію, а покупець зобов`язався прийняти вугілля та сплатити за нього грошові кошти на умовах, викладених у даному договорі.

У відповідності до п. 1.2. договору марка вугілля, сорт, кількість, строк поставки вугілля, що поставляється, визначаються в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

Ціна вугілля зазначається в національній валюті України в специфікаціях до договору (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.3. та п. 2.4. договору фактична вартість вугілля за цим договором буде визначатись сторонами сумарною вартістю товарних поставок вугілля, які визначені в специфікаціях, доданих до цього договору та прийняті покупцем в період дії цього договору. Загальна сума договору може бути змінена за згодою сторін, у зв`язку зі зміною рівня цін, обсягів поставки та/або підписання нових специфікацій. Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій за даним договором.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що постачальник поставляє вугілля залізничним транспортом насипом (навалом) у відкритих піввагонах з люками, що відкриваються на умовах, зазначених у специфікаціях. Найменування станції призначення для поставки конкретної партії вугілля вказується в специфікації і листі-заявці покупця.

В пунктах 4.1. та 4.2. договору сторони погодили, що розрахунки за даним договором здійснюється в національній валюті України на підставі рахунків постачальника та згідно залізничної накладної. Терміни оплати за кожну поставлену за умовами цього договору партію вугілля вказується у відповідних специфікаціях.

Відповідно до п. 7.2. договору прострочення оплати вартості поставленої партії вугілля відповідно до п. 4.2. договору тягне сплату покупцем на користь постачальника пені в розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення. Пеня нараховується від дня виникнення прострочення і по день остаточного погашення зобов`язання за договором.

Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині виконання грошових та гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (п. 11.1. договору).

Між сторонами були підписані специфікації: № 08 від 12.02.2021, № 09 від 12.02.2021 та № 10 від 20.03.2021 до договору поставки №20200924 ІКТ-ВР від 24.09.2020.

Так, відповідно до п. 1 специфікації № 08 позивач зобов`язався поставити відповідачу вугілля марки АМ 13-25 мм у кількості 140,00 тон.

В п. 7 специфікації №08 визначено, що строк відвантаження: лютий - березень 2021 року.

Пунктом 8 специфікації №08 передбачено умови оплати - 100% вартості вугілля протягом 15 календарних днів з моменту заходу вагонів на станцію призначення, згідно календарного штемпелю на залізничній накладній. Оплата за вугілля здійснюється в гривнях за курсом НБУ долара США, встановленим у робочий день, що передує даті оплати рахунку, виходячи з еквівалента ціни за вугілля. Ціна за вугілля фіксується станом на 12.02.2021 та складає: на станції Одеса-Ліски - 139,08 доларів США за 1 тн. без ПДВ, на станції Сарата - 140,20 доларів США за 1 тн. без ПДВ. Курс НБУ гривні по відношенню до долара США станом на 12.02.2021 становить 27,8384 грн.

Згідно зі специфікацією №09 позивач зобов`язався поставити відповідачу вугілля марки АО 25-70 у кількості 70,00 тон.

В п. 7 специфікації № 09 визначено, що строк відвантаження: лютий - березень 2021 року.

Пунктом 8 специфікації №09 передбачено умови оплати - 100% вартості вугілля протягом 15 календарних днів з моменту заходу вагонів на станцію призначення, згідно календарного штемпелю на залізничній накладній. Оплата за вугілля здійснюється в гривнях за курсом НБУ долара США, встановленим у робочий день, що передує даті оплати рахунку, виходячи з еквівалента ціни за вугілля. Ціна за вугілля фіксується станом на 12.02.2021 та складає: на станції Одеса-Ліски - 149,08 доларів США за 1 тн. без ПДВ. Курс НБУ гривні по відношенню до долара США станом на 12.02.2021 становить 27,8384 грн.

Згідно з п. 1 специфікації №10 позивач зобов`язався поставити відповідачу вугілля марки АМ 13-25 у кількості 70,00 тон.

В п. 7 специфікації № 10 визначено, що строк відвантаження: березень-квітень 2021 року.

Пунктом 8 специфікації № 10 передбачено умови оплати - 100% вартості вугілля протягом 15 календарних днів з моменту заходу вагонів на станцію призначення, згідно календарного штемпелю на залізничній накладній. Оплата за вугілля здійснюється в гривнях за курсом НБУ долара США, встановленим у робочий день, що передує даті оплати рахунку, виходячи з еквівалента ціни за вугілля. Ціна за вугілля фіксується станом на 20.03.2021 та складає: на станції Одеса-Ліски - 145,00 доларів США за 1 тн. без ПДВ. Курс НБУ гривні по відношенню до долара США станом на 20.03.2021 становить 27,6828 грн.

Так, 22.02.2021 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято вантаж на загальну суму 324 568,49 грн згідно специфікації № 08, що підтверджується залізничною накладною №44942795, видатковою накладною №02207 від 22.02.2021 та актом прийому-передачі №022207 від 22.02.2021.

24.02.2021 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято вантаж на загальну суму 345 126,48 грн згідно специфікації №09, що підтверджується залізничною накладною № 44983443, видатковою накладною №022405 від 24.02.2021 та актом прийому-передачі №022405 від 24.02.2021.

27.03.2021 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято вантаж на загальну суму 333 805,07 грн згідно специфікації №10, що підтверджується залізничною накладною №43266477, видатковою накладною №032701 від 27.03.2021 та актом прийому-передачі №032701 від 27.03.2021.

Отже, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 003 500,00 грн.

За твердженням позивача, 16.04.2021 відповідач за поставлений товар розрахувався частково у розмірі 23 024,44 грн, внаслідок чого у ТзОВ «Вуглерезкрв» утворилась заборгованість в сумі 980 475,56 грн.

28.04.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за поставлений товар за договором поставки №20200924 ІКТ-ВР від 24.09.2020, в якій просив погасити основний борг у розмірі 980 475,56 грн, а також сплатити пеню в сумі 20 500,29 грн та 3% річних у розмірі 3 155,14 грн.

Однак, ТзОВ «Вуглерезерв» відповіді на цю претензію не надало, заборгованість не погасило.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Вуглерезерв» борг у розмірі 980 475,56 грн, пеню в сумі 25 974,29 грн та 3% річних у розмірі 5 606,67 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом вище встановлено, що 24.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 20200924 ІКТ-ВР та підписано специфікації до нього №08, №09 та №10, відповідно до яких позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 003 500,00 грн, що підтверджується залізничними накладними, видатковими накладними та актами прийому-передачі, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар розрахувався частково у розмірі 23 024,44 грн, внаслідок чого у ТзОВ «Вуглнрезерв» виникла заборгованість в сумі 980 475,56 грн.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, пунктом 8 специфікацій №08, №09 та №10 передбачено умови оплати - 100% вартості вугілля протягом 15 календарних днів з моменту заходу вагонів на станцію призначення, згідно календарного штемпелю на залізничній накладній.

З наданої позивачем залізничної накладної № 44942795 вбачається, що товар згідно специфікації №08 було поставлено 22.02.2021, відповідно останній день оплати за поставку товару у розмірі 324 568,49 грн є 09.03.2021.

Із залізничної накладної №44983443 вбачається, що товар згідно специфікації №09 було поставлено 24.02.2021, відповідно останній день оплати за поставлений товар у розмірі 345 126,48 грн є 12.03.2021.

З наданої позивачем залізничної накладної №43266477 вбачається, що товар згідно специфікації №10 було поставлено 27.03.2021, відповідно останній день оплати за поставлений товар у розмірі 333 805,07 грн є 12.04.2021.

Водночас, як зазначено судом вище, 16.04.2021 відповідач частково здійснив оплату на користь позивача в сумі 23 024,44 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Вуглерезерв» порушено умови договору поставки № 20200924 ІКТ-ВР від 24.09.2020 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» про стягнення основного боргу у розмірі 980 475,56 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 25 974,29 грн та 3% річних у розмірі 5 606,67 грн, нараховані на суму боргу по кожній видатковій накладній.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. договору прострочення оплати вартості поставленої партії вугілля відповідно до п. 4.2. договору тягне сплату покупцем на користь постачальника пені в розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення. Пеня нараховується від дня виникнення прострочення і по день остаточного погашення зобов`язання за договором.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних і встановив, що позивачем допущено помилку у визначенні розміру цих нарахувань.

Зокрема, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що пеня та 3% річних нараховані по кожній видатковій накладній окремо, при цьому ТзОВ «Інтеркоалтрейдінг» невірно зазначено суму боргу згідно видаткової накладної № 022207 від 22.02.2021.

Так, позивачем зазначено, що пеня та 3% річних, нараховані на суму боргу у розмірі 653 074,80 грн за період з 10.03.2021 по 08.05.2021. Однак, вартість товару, поставленого за видатковою накладною №02207 від 22.02.2021 складає 324 568,49 грн, при цьому відповідачем 16.04.2021 частково здійснено оплату у розмірі 23 024,44 грн, що також не враховано позивачем при розрахунку пені та 3% річних.

Отже, за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є суми пені у розмірі 18 322,52 грн та 3% річних у розмірі 3 943,11 грн, відповідно ці вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглерезерв» (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13, офіс 4; ідентифікаційний код 42808499) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» (49000, місто Дніпро, вулиця Глінки, будинок 2, офіс 201; ідентифікаційний код 37912002) 980 475 (дев`ятсот вісімдесят тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн 56 коп. - основного боргу, 18 322 (вісімнадцять тисяч триста двадцять дві) грн 52 коп. - пені, 3 943 (три тисячі дев`ятсот сорок три) грн 11 коп. - 3% річних та 15 041 (п`ятнадцять тисяч сорок одну) грн 12 коп. - судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 22.09.2021.

Суддя В.В. Бондарчук