ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м.Дніпро Справа № 908/457/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021, рішення підписано - 26.04.2021, суддя Топчий О.А., у справі №908/457/21

за позовом Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 129-А, ідентифікаційний код юридичної особи 03327115)

до відповідача Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (71112, Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Східний, б. 97, ідентифікаційний код юридичної особи 37622628)

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради інфляційні втрати у розмірі 131 493,41 грн, 3% річних у розмірі 92 752,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про надання послуг з водопостачання № 31 від 30.12.2016, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної та у повному обсязі оплати централізованого водопостачання за період жовтень 2019 року - лютий 2020 року, що підтверджується 2-х сторонніми актами-рахунками. Посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, позивачем в межах 3-х річного строку давності, починаючи з квітня 2020 року, нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості, яка утворилася за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у сумі 92 752,81 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради інфляційні втрати в розмірі 8 334,10 грн., 3% річних в розмірі 1 138,54 грн, судовий збір у розмірі 142,10 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд у рішенні зазначив, що мировою угодою, яка затверджена ухвалою суду від 07.04.2020 у справі №908/670/20, сторони змінили строки виконання зобов`язання з погашення заборгованості за надані послуги водопостачання відповідно до графіка.

З наданих позивачем платіжних доручень судом було встановлено, що відповідач умови мирової угоди виконував належним чином, окрім платежу за листопад місяць, який мав бути здійснений у строк до 30.11.2020, натомість був сплачений 16.12.2020 (прострочення складає 15 днів).

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність прострочення грошового зобов`язання за період квітень-жовтень, грудень 2020 року у розумінні ст. 610 та ч.1 ст. 612 ЦК України, оскільки позивачем не доведене, а матеріалами справи не підтверджено порушення відповідачем змінених умов виконання грошового зобов`язання (окрім платежу за листопад), встановлених узгодженим сторонами і затвердженим судом графіком виконання зобов`язання.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі № 908/457/21 в частині відмови в задоволенні позову Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради до Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради про стягнення інфляційних витрат в розмірі 123 159,31 грн., 3% річних в розмірі 91 614,27 грн. та прийняти нове рішення про стягнення інфляційних витрат в розмірі 131 493,41 грн. та 3% річних в розмірі 92 752,81 грн. з Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що предметом позову є стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, нарахованих за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих відповідачем послуг з водопостачання за договором № 31 від 30.12.2016, а не за мировою угодою, як помилково зазначив місцевий господарський суд.

Скаржник з посиланням на ст. 232 ГПК України стверджує, що у розумні законодавства ухвала про затвердження мирової угоди є судовим рішенням та сама мирова угода не є окремим від судового рішення (ухвали) документом.

Апелянт вважає, що у цивільному судочинства відсутня норма права, яка встановлювала б випадки, коли цивільні права та обов`язки виникають з ухвали про затвердження мирової угоди та оскільки першочергово грошове зобов`язання виникло з підстави договору, і така підстава не відпала і її умови продовжують застосовуватись до повного виконання цього зобов`язання, - єдиною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у зобов`язанні, зокрема виникнення складової такого зобов`язання, як строк його виконання залишається первісний договір, як правочин (а саме договір № 31 від 30.12.2016).

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

02.06.2021 відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

На обґрунтування своєї позиції відповідач стверджує, що не приймаючи до уваги встановлений самими сторонами договору граничних строків оплати згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою суду від 07.04.2020 у справі № 908/670/20 позивач нараховує 3% річних та інфляційні витрати за період з дня, наступного за днем затвердження мирової угоди.

В своєму відзиві відповідач зазначає, що мирова угода не є рішенням суду про розстрочення чи відстрочення виконання зобов`язання. Відтак, сторонами при укладені мирової угоди було досягнуто згоди щодо вирішення спору іншим шляхом, застосовуючи ті заходи, які були зазначені у тексті мирової угоди. Таким чином, з моменту затвердження мирової угоди припиняються зобов`язання за одними правовідносинами та виникають зобов`язання, що випливають з мирової угоди, які повинні бути виконанні належним чином та у відповідності до умов укладеної угоди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/457/21 для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 21.09.2021 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №908/457/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021, справу №904/457/21 передано колегії суддів у складі: головуючого судді: Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

30.12.2016 між Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради та Комунальним підприємством «Бсрдянськводокаиал» Бердянської міської ради укладений договір №31 про надання послуг з водопостачання, за умовами якого виробник зобов`язується безперебійно надавати споживачу послуги з питного водопостачання - далі по договору «послуги» в обсягах, передбачених п. 2.3 договору, а споживач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх у порядку та умовах даного договору».

За приписами п. 3.4. договору акт прийому-передачі води є підставою для остаточних розрахунків.

Згідно з п. 8.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за послуги водопостачання проводиться споживачем грошовими коштами до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 15.1. договору він діяв з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно. Додатковими угодами №9 від 28.12.2018 та №21 від 16.01.2020 продовжено строк дії договору на 2019 та 2020 роки.

Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг виконав неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17 137 940,25 грн., що стало підставою для звернення Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради 12973292,17 грн основного боргу за спожиті комунальні послуги (централізоване водопостачання); 625914,67 грн пені, 29472,08 грн інфляційних втрат та 84734,70 грн 3% річних.

Підставою позову було порушення відповідачем умов договору № 31 про надання послуг з водопостачання від 30.12.2016, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної та у повному обсязі оплати централізованого водопостачання за період: січень 2018, лютий 2018, жовтень 2019 - грудень 2019, січень 2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/670/20.

Згідно з ухвалою суду від 07.04.2020 у справі № 908/670/20 залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради на користь Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради 131583,82 грн - основного боргу за січень - лютий 2018, 7737,29 грн - 3% річних нарахованих за невиконання зобов`язань за договором в частині проведення оплати за надані послуги з водопостачання за січень - лютий 2018, та 13237,36 грн - інфляційні втрати враховані за невиконання зобов`язань за договором в частині проведення оплати за надані послуги з водопостачання за січень - лютий 2018.

Господарським судом Запорізької області розглядалися позовні вимоги про стягнення з Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради на користь Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради суми основного боргу за договором в розмірі 17 137940, 25 грн.; пеня в розмірі 625 914,67 грн., інфляційні витрати в розмірі 16 234,72 грн., 3% річних в розмірі 76 997,41 грн. та судовий збір у сумі 270 144,72 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2020 у справі №908/670/20 затверджено мирову угоду, укладену 07.04.2020 між Комунальним підприємством «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради та Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради.

Відповідно до п. 3 зазначеної мирової угоди, відповідач зобов`язується перерахувати на банківський рахунок позивача:

заборгованість за договором № 31 про надання послуг з водопостачання від 30.12.2016 р. в розмірі 17137940,25 грн. (сімнадцять мільйонів сто тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок грн. двадцять п`ять коп.) (за жовтень-грудень 2019 р., січень-лютий 2020 р.);

судові витрати позивача у цій справі в розмірі 270 144,72 грн.(двісті сімдесят тисяч сто сорок чотири грн. 72 коп.);

всього 17408084,97 грн. (сімнадцять мільйонів чотириста вісім тисяч вісімдесят чотири грн дев`яносто сім коп.), наступним чином:

до 15 квітня 2020 року - 10 000 000 (десять мільйонів) грн;

до 30 травня 2020 року - 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн шістдесят дві коп.);

до 30 червня 2020 року - 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн шістдесят дві коп.);

до 30 липня 2020 року- 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн шістдесят дві коп.);

до 30 серпня 2020 року- 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн. шістдесят дві коп.);

до 30 вересня 2020 року - 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн. шістдесят дві коп.);

до 30 жовтня 2020 року - 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн шістдесят дві коп.);

до 30 листопада 2020 року - 926010,62 грн (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн шістдесят дві коп.);

до 30 грудня 2020 року - 926010,63 грн. (дев`ятсот двадцять шість тисяч десять грн. шістдесят три коп.

Після затвердження судом мирової угоди відповідачем сплачувалася заборгованість наступним чином:

- 08.04.2020 - 250012,83 грн. - платіжне доручення №1, 3846420,19 грн. - платіжне доручення № 2, 4622542,66 грн. - платіжне доручення №3, 1281024,32 грн. - платіжне доручення №4;

- 26.05.2020 926 010,62 грн. - платіжне доручення №5346;

- 24.06.2020 926 010,62 грн. - платіжне доручення № 5652;

- 17.07.2.020 926 010, 62 грн. - платіжне доручення №4909;

- 20.08.2020 63 676,49 грн. - платіжне доручення № 6020;

- 20.08.2020 862 334,13 грн. - платіжне доручення №6021;

- 18.09.2020 926 010,62 грн. - платіжне доручення №4960;

- 20.10.2020 - 926 010,62 грн. - платіжне доручення №6712;

- 16.12.2020 926 010,62 грн. - платіжне доручення №13519;

- 17.12.2020 655 865,91 грн. - платіжне доручення №7127, 270 144,72 грн. - платіжне доручення №7128.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача з врахуванням трирічного строку давності 3% річних у сумі 92 752,81 грн. за період з 08.04.2020 по 16.12.2020 (з нарахуванням відсотків по кожному щомісячному платежу окремо) та інфляційних втрат у сумі 131 493,41 грн. за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року (з нарахуванням по кожному щомісячному платежу окремо).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку письмового позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Предметом розгляду в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, нарахованих відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України на суму порушених (прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати наданих послуг з централізованого водопостачання за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року згідно з договору про надання послуг водопостачання №31 від 30.12.2016.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про наявність факту прострочення виконання зобов`язання відповідача перед позивачем ставив в залежність від можливості/обґрунтованості кваліфікації затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.04.2021 у справі №908/670/20 мирової угоди як підстави, яка змінює встановлені договором надання послуг з водопостачання №31 від 30.12.2016 строки виконання грошового зобов`язання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 викладено правову позицію, згідно якої мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Тобто мирова угода не є договором у цивільному/господарському-правовому розумінні, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентовано положеннями ГПК України, проте вона має на меті припинення спору на умовах, погоджених сторонами та затверджених судом (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №904/8731/17 і від 20.06.2018 у справі №913/869/14).

Колегія суддів погоджується з господарським судом, що сторонами при укладені мирової угоди у справі №908/670/20 було досягнуто згоди щодо вирішення спору іншим шляхом, застосовуючи ті заходи, які були зазначені у тексті мирової угоди. Таким чином, з моменту затвердження судом мирової угоди припиняються зобов`язання за одними правовідносинами та виникають зобов`язання, що випливають з мирової угоди, які повинні бути виконані належним чином та у відповідності до умов укладеної угоди.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Позивач та відповідач 07.04.2020, укладаючи мирову угоду дійшли згоди, що після затвердження мирової угоди сторони керуються виключно строками сплати, зазначеними в п.3 цієї мирової угоди (п. 13 мирової угоди).

У відповідності до п. 6 мирової угоди позивач заявляє, що з моменту виконання відповідачем умов мирової угоди, не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості за Договором № 31 про надання послуг з водопостачання від 30.12.2016, погашення якої є предметом спору у справі № 908/670/20, крім примусового виконання цієї мирової угоди та виконання п.4 мирової угоди у випадку прострочення сплати заборгованості, визначених цією мировою угодою.

Таким чином, аналіз вказаних вище положень мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 07.04.2020 у справі №908/670/20, свідчить, що з укладенням мирової угоди встановлено графік погашення заборгованості відповідача за договором № 31 від 30.12.2016 до термінів, визначених нею, та поставлено в залежність виконання зобов`язання відповідача зі сплати заборгованості з умовами мирової угоди, затвердженої судом.

Отже, враховуючи, що мировою угодою сторони змінили строки виконання зобов`язання з погашення заборгованості за надані послуги водопостачання відповідно до графіка, платіжними дорученнями підтверджено, що відповідач умови мирової угоди виконував належним чином, окрім платежу за листопад місць, який мав бути здійснений згідно з п. 3 мирової угоди у строк до 30.11.2020, натомість був сплачений 16.12.2020, тобто з простроченням на 15 календарних днів.

З огляду на викладене вище та недоведеність позивачем порушення відповідачем змінених умов виконання грошового зобов`язання (окрім платежу за листопад), встановлених узгодженим сторонами і затвердженим судом графіком виконання зобов`язання, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність прострочення грошового зобов`язання за період квітень-жовтень, грудень 2020 року у розумінні ст. 610 та ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, судом першої інстанції правомірно стягнено з відповідача на користь позивача за прострочення оплати у листопаді 2020 року 3 % річних у розмірі 1 138,54 грн. та інфляційні витрати у розмірі 8 334,10 грн.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені вище обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що аргументи, зазначені в апеляційній скарзі Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/457/21 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України.

У цьому зв`язку, підстави для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради у даній справі відсутні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/457/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/457/21 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна