ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

15 вересня 2021 року м. ХарківСправа № 1387з-21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Адверс"
до ОСОБА_1
про забезпечення доказів
за участю представників:

від ТОВ фірми "Адверс" (заявника) - Жукова Є.Б., адвокат

від Сидори І.О. - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Адверс" до ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

У вказаній заяві заявник просив суд забезпечити докази до подання позовної заяви до суду шляхом витребування у ОСОБА_1 документи в оригіналах або копіях, завірених у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме:

- висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020, складений Фізичною особою-підприємцем Сидорою Іриною Олександрівною (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до якого зроблено висновок про наявність з боку ТОВ ФІРМА «Адверс» () порушень п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 66226588, 00 грн.;

- лист від 29.12.2020 № 469/14/28-97-03-06-03 «Щодо проведення аналітичного дослідження» підписаний старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС капітана податкової міліції Шеіна Д.;

- матеріали відносно ТОВ фірми «Адверс», які були надіслані Сидорі І.О., разом із супровідним листом від 29.12.2020 № 469/14/28-97-03-06-03 «Щодо проведення аналітичного дослідження», на підставі яких було проведено економічне дослідження, за результатами якого складено Висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020 року;

- договір, укладений між Офісом великих платників податків ДФС та ОСОБА_1 , відповідно до якого проводилося економічне дослідження та за його результатами складено Висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020, та первинні документи, які були складені за результатами надання послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2021 суд прийняв заяву до розгляду, яку призначив на 15.09.2021 на 14:30.

Представник заявника в судове засідання 15.09.2021 з`явився, заяву про забезпечення доказів підтримав, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання 15.09.2021 не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема здійсненою секретарем судового засідання телефонограмою.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення доказів, заслухавши думку представника ТОВ фірми "Адверс", прийшов до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог статті 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Відтак, аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу чи призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Частиною 1 статті 111 ГПК України встановлені вимоги до заяви про забезпечення доказів, в якій має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Таким чином, згідно приписів статті 110 Господарського процесуального кодексу України забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, а положення статті 111 вказаного Кодексу покладають на заінтересовану особу обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів заявник вказує, що 30.12.2020 Фізична особа-підприємець Сидора Ірина Олександрівна (ІПН НОМЕР_1 ) склала Висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1, яким встановлено наявність з боку ТОВ фірми «Адверс» (1) порушень п. 198.1. п. 198.3 ст. 198, п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті яких встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 66226588,00 грн.

Про вищевказаний висновок, ТОВ Фірма «Адверс» дізналося випадково, під час ознайомлення із матеріалами справи № 761/8641/21 за клопотанням слідчого СУ ОВПП ДФС про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ фірми «Адверс», де містилася копія Висновку.

Так, заявником зазначено, що ознайомившись уважно із даним Висновком економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 (далі за текстом Висновок), ТОВ фірма «Адверс» дійшло висновку, що Висновок складений не уповноваженою на це особою і за відсутності на це підстав, а також містить недостовірну інформацію, у зв`язку із чим, на переконання заявника, вказаний висновок є незаконним та підлягає скасуванню.

З метою підготовки позовної заяви до Фізичної особи-підприємця Сидори Ірини Олександрівни про визнання незаконним та скасування висновку економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020 року , ТОВ фірма "Адверс" (особа, яка може набути статусу позивача) необхідно долучити до позовної заяви документи в оригіналах або в копіях, які не є публічно доступними. А саме: висновку економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020, складеного ФОП Сидорою Іриною Олександрівною, відповідно до якого зроблено висновок про наявність з боку ТОВ фірма «Адверс» () порушень п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 66226588,00 грн.; листа від 29.12.2020 № 469/14/28-97-03-06-03 «Щодо проведення аналітичного дослідження» підписаний старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС капітана податкової міліції Шеіна Д.; матеріали відносно ТОВ фірма «Адверс», які були надіслані Сидорі І.О., разом із супровідним листом від 29.12.2020 № 469/14/28-97-03-06-03 «Щодо проведення аналітичного дослідження», на підставі яких було проведено економічне дослідження, за результатами якого складено Висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020 та договору, укладеного між Офісом великих платників податків ДФС та ОСОБА_1 , відповідно до якого проводилося економічне дослідження та за його результатами складено Висновок економічного дослідження № 30/12 - 2020-1 від 30.12.2020, та первинні документи, які були складені за результатами надання послуг.

У зв`язку із наведеним вище, заявником зазначено про те, що з метою виконання вимог ч.2 ст. 91 ГПК України та виключення наслідків, які зазначені в абз. 2 ч.б ст. 91 ГПК України, представник ТОВ фірми «Адверс» звернувся із адвокатським запитом до ОСОБА_1 про надання вищенаведених документів.

Станом на день звернення, інформація заявником не отримана. На підставі наведеного, заявником вказано, що ненадання представнику та/або ТОВ фірмі «Адверс» оригіналу та/або завірених належним чином копій запитуваних документів фактично унеможливлює звернення до суду із позовною заявою до якої будуть долучені всі докази, на які позивач буде посилатися у позові, що, на думку заявника, може стати підставою для залишення позовної заяви без руху, а в подальшому для її повернення, у зв`язку із не усуненням недоліків, а тому, на думку, заявника вищевикладене свідчить про наявність нагальної необхідності вжиття заходів забезпечення доказів шляхом їх витребування у ОСОБА_1 .

Проте, розглянувши подану заявником заяву про забезпечення доказів суд відзначає, що вона за своєю правовою природою по суті є заявою про витребування доказів.

Так, відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В свою чергу суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість, як вбачається із поданої заяви про забезпечення доказів, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Відповідно до ч. 3 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Наразі доводи заявника в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться лише до того, що ненадання заявнику оригіналів або завірених належним чином копій запитуваних документів унеможливлює звернення до суду із позовною заявою до якої будуть долучені всі докази, на які позивач буде посилатися у позові.

У той же час, у поданій заяві про забезпечення доказів заявник не обґрунтував необхідності забезпечення таких доказів шляхом їх витребування, також не навів підстав, за яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Так само заявник не надав суду доказів на підтвердження факту існування відповідних обставин, за яких настала можливість втратити ці докази чи неможливість їх подати згодом.

Суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що ненадання заявнику оригіналів або завірених належним чином копій запитуваних документів унеможливлює звернення до суду із позовною заявою до якої будуть долучені всі докази, на які позивач буде посилатися у позові, без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення доказів.

За таких обставин, заява про забезпечення доказів шляхом їх витребування є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 ГПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 111, 112, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Адверс" про забезпечення доказів шляхом їх витребування відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 15.09.2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.