СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" вересня 2021 р. Справа № 5023/2518/12 (922/1433/21)

Суддя Крестьянінов О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» в особі ліквідатора Бєлової О.А. (вх. №2845Х) на рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №5023/2518/12 (922/1433/21)

за позовом 1. Фізичної особи ОСОБА_1 ,

2. Фізичної особи ОСОБА_2 ,

3. Фізичної особи ОСОБА_3 ,

4. Фізичної особи ОСОБА_4 ,

5. Фізичної особи ОСОБА_5 ,

6. Фізичної особи ОСОБА_6 ,

7. Фізичної особи ОСОБА_7 ,

8. Фізичної особи ОСОБА_8 ,

9. Фізичної особи ОСОБА_9 ,

10. Фізичної особи ОСОБА_10 ,

11. Фізичної особи ОСОБА_11 ,

12. Фізичної особи ОСОБА_12 ,

13. Фізичної особи ОСОБА_13 ,

14. Фізичної особи ОСОБА_14 ,

15. Фізичної особи ОСОБА_15 ,

16. Фізичної особи ОСОБА_16 ,

17. Фізичної особи ОСОБА_17 ,

18. Фізичної особи ОСОБА_18 ,

19.Житлово-будівельного кооперативу «Ренесанс Парк»,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс», м. Харків,

2. Департаменту реєстрації Харківської міської ради,

3. Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлета Аветіковича,

про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису

В межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс»

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №5023/2518/12 (922/1433/21) (суддя Усатий В.О.) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , Житлово-будівельного кооператива «Ренесанс Парк»; визнано незаконним та скасовано рішення від 31.10.2012 про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, житловий комплекс, кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0032 за адресою АДРЕСА_1 , номер запису 135954 в книзі 1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» (61052, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК МАЛО-ПАНАСІВСЬКИЙ, будинок 4/7, ), реєстраційний номер майна 38042793, підстава виникнення права власності: р.№07, 01.08.2005, договір оренди землі, зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»; визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49783545 від 21.11.2019 10:57:20 Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_19 про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, житловий комплекс, за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянки місця розташування: кадастровий номер: :16:013:0032, номер об`єкта в РПВН: 38042793, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; скасовано запис про право власності 34244525, внесеного Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_19 21.11.2019 10:47:37; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» в особі ліквідатора Бєлової О.А. звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №5023/2518/12 (922/1433/21) у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ЖБК «Ренесанс Парк»; визнання незаконним та скасування рішення від 31.10.2012 про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, житловий комплекс, кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0032 за адресою АДРЕСА_1 , номер запису 135954 в книзі 1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» (61052, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК МАЛО-ПАНАСІВСЬКИЙ, будинок 4/7, ), реєстраційний номер майна 38042793, підстава виникнення права власності: р.№07, 01.08.2005, договір оренди землі, зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»; визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49783545 від 21.11.2019 10:57:20 Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_19 про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, житловий комплекс, за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянки місця розташування: кадастровий номер: :16:013:0032, номер об`єкта в РПВН: 38042793, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; скасовано запис про право власності 34244525, внесеного Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_19 21.11.2019 10:47:37. В цій чистині заявник просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ЖБК «Ренесанс Парк».

Одночасно ліквідатор звертається з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №5023/2518/12 (922/1433/21).

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення її без руху виходячи з такого.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Отже, положеннями Закону України «Про судовий збір» визначено граничний розмір сум судового збору, що підлягає сплаті у мінімальному та максимальному значенні при зверненні до суду з відповідними заявами.

Згідно пп.2 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору з апеляційних скарг на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (пп. 4 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З огляду на вищенаведені законодавчі приписи, враховуючи, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №5023/2518/12 (922/1433/21) складає 10215,00 грн. (2270грн. х 3 х 150%).

Проте, матеріали апеляційної скарги не містять доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Заявник апеляційної скарги звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» відсутні кошти для сплати судового збору, а підприємство з 2014 року перебуває у ліквідаційній процедурі.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу наведеної норми вбачається, що відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе лише за наявності умов, вказаних у ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021у справі №0940/2276/18, зокрема, зазначено, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Виходячи із системного аналізу змісту норм зазначеної статті, апеляційний господарський суд наголошує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Необхідно також зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення закріплені Конституцією України серед основних засад судочинства (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

У процедурі оскарження судових рішень першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України, відповідно до частини першої статті 254 якого учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З огляду на приписи статті 254 ГПК України, реалізація особою права на апеляційне оскарження рішення (ухвали, постанови) суду першої інстанції здійснюється шляхом подання апеляційної скарги, вимоги до форми та змісту якої встановлені статтею 258 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 258 ГПК України визначено перелік обов`язкових додатків до апеляційної скарги, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

Суд зазначає, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду, прийняте по суті спору, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України «Про судовий збір», є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «права на суд».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини другої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення буде вирішено судом після усунення заявником недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» в особі ліквідатора Бєлової О.А. залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Моноліт» будівельний альянс» в особі ліквідатора Бєлової О.А. десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (10215,00 грн.).

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Крестьянінов