ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Справа№ 910/2763/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021

у справі №910/2763/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс"

про стягнення 100 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" про стягнення надмірно сплаченої позивачем суми у розмірі 100 000,00 грн на підставі 1212 Цивільного кодексу України

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач звернувся у даній справі з вимогою про стягнення коштів в сумі 100 000,00 грн, які по суті мають стягуватися судом у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом по іншій справі №910/15796/19.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2763/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Разом з цим, в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, в зв`язку із тим, що повний текст оскаржуваного рішення ним отримано 13.05.2021, що підтверджується копією поштового конверту з трек-номером 092.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного.

По - перше, під час звірки розрахунків за договором про надання послуг №30/01-11-01-ПСК від 30.01.2018 позивачу стало відомо, що платіжним дорученням №322736 від 29.01.2020 Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" вже було оплачено послугу з прибирання згідно договору №30/01-11-01-ПСК від 30.01.2018 в розмірі 100 000,00 грн.

По - друге, під час розгляду справи №910/15796/19 в судах першої та апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" не було зменшено суму позовних вимог на отриманні від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" кошти за платіжним дорученням №322736 від 29.01.2020.

По - третє, в подальшому, під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 по справі №910/15796/19 Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не було зменшено суму заборгованості, яка підлягала стягненню з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" на суму фактично отриманих стягувачем коштів, згідно платіжного доручення №322736 від 29.01.2020.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає надмірно сплачені ним на розрахунковий рахунок відповідача кошти у сумі 100 000,00 грн є прямими збитками, оскільки фактично відбулося подвійне стягнення з позивача на користь відповідача. У зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення безпідставного набутих відповідачем коштів на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зокрема на думку відповідача, твердження позивача на надмірно сплачені кошти є недоведеними та необґрунтованими, оскільки останнім не зазначено, коли саме йому стало відомо про надмірно сплачені кошти та ким було проведено звіряння взаєморозрахунків.

Також відповідач наголошує на тому, що позивачем під час розгляду справи №910/15796/19 сума заборгованості у розмірі 100 000,00 грн в судах першої та апеляційної інстанції не оскаржувалися та не заперечувалися.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2763/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 поновлено Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2763/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2763/21. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.01.2018 між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" (виконавець, відповідач) укладено договір № 30/01-11-01ПСК про надання послуг (надалі - договір), умовами якого передбачено, що виконавець зобов`язується в період з 01.02.2018 по 31.12.2018 включно надавати послуги з прибирання під`їздів, сходових площадок та маршів (код за ДК 021:2015 - 90911000-6 Послуги з прибирання житла, будівель і миття вікон) (далі - послуги), відповідно до кількісного та адресного переліку, згідно додатку № 1 до цього договору, а замовник прийняти і оплатити фактично надані послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна цього договору встановлюється в національній валюті та становить 11 940 275,66 грн. з ПДВ. Ціна цього договору визначена відповідно до тендерної пропозиції виконавця, що обраховувалась на період надання послуг з 01.02.2018 по 31.12.2018 включно.

Позивачем на виконання умов договору були надані послуги на загальну суму 1 706 707,62 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000151 за жовтень 2018 на суму 4267,10 грн, № ОУ-0000147 за жовтень 2018 на суму 201506,17 грн, № ОУ-0000148 за жовтень 2018 на суму 220 154,96 грн, № ОУ-0000149 за жовтень 2018 на суму 222 135,77 грн, № ОУ-0000150 за жовтень 2018 на суму 242 808,05 грн, № ОУ-0000153 за листопад 2018 на суму 220 154,96 грн, №ОУ-0000154 за листопад 2018 на суму 222 129,62 грн, № ОУ-0000156 за листопад 4267,10 грн, № ОУ-0000152 за листопад 2018 на суму 123 016,04 грн, №ОУ-0000155 за листопад 2018 року на суму 246 267,85 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково, шляхом перерахування коштів у розмірі 549 707,62 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №322694 від 30.10.2019, № 322865 від 30.09.2019, № 322717 від 31.07.2019, № 322670 від 23.07.2019, № 322755 від 27.06.2019, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 1 157 000,00 грн.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №910/15796/19, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" 1 157 000,00 грн - заборгованості, 28 055,71 грн - 3 % річних, 23 116,20 грн - інфляційних втрат, 18 122,59 грн - судового збору та 37 695,33 грн - витрат на правову допомогу адвоката. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22.07.2020 Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 у справі №910/15796/19.

06.01.2021 головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишиним Е.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64048660.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишина Е.М. від 20.01.2021 виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/15796/19 від 22.07.2020 закінчено, оскільки рішення фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню стягнуто в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ані під час розгляду судом справи №910/15796/19, ані під час виконання рішення суду у примусовому порядку Товариство з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" не повідомило про те, що 29.01.2020 Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" було сплачено частину заборгованості у сумі 100000,00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс", та вказана сума грошових коштів була повторно стягнута під час примусового виконання у справі №910/15796/19.

З огляду на те, що відповідач не повернув позивачу надмірно сплачені грошові кошти у сумі 100000,00 грн, позивач у позовній заяві просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом першої інстанції на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №910/15796/19, 06.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64048660.

В той же час, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №910/15796/19, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 у справі №910/15796/19 у частині стягнення 37 695,33 грн. витрат на правову допомогу адвоката; стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 18 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 37 695,33 грн є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не надано повноцінної, обґрунтованої та об`єктивної оцінки доказам у справі.

Відтак, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" в суді апеляційної інстанції не скориставшись своїм правом, не повідомило, що 29.01.2020 було сплачено частину заборгованості у сумі 100 000,00 грн на користь Тогвариства з обмеженою відповідальністю "Комун-Сервіс" на підставі платіжного доручення № 322736.

За правилами до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння: 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Відповідно до змісту вказаної статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України №910/1913/14 від 25.02.2015 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №910/7123/18.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про неможливість застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивач обґрунтовує позовні вимоги, в частині стягнення 100 000,00 грн, оскільки, з аналізу приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, вбачається, що норми зазначеної статті звужують застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, так як, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 у справі №910/15796/19, відповідно до ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", кошти (зокрема спірні 100 000,00 грн) перераховані на рахунок відповідача, який є стягувачем за рішенням суду від 30.01.2020 по справі №910/15796/19.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, договір № 30/01-11-01ПСК про надання послуг 30.01.2018 є дійсним. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 у справі №910/15796/19 було залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020.

Водночас, колегія суддів зауважує на положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у відповідності з частинами 1 та 4 суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Погоджуючись з вірним висновком суду першої інстанції, судова колегія зазначає, що позивач звернувся з вимогою про стягнення коштів в сумі 100 000,00 грн, які по суті мають стягуватися судом у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом по справі №910/15796/19 в якій приймалось рішення по суті.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача надмірно сплаченої позивачем суми у розмірі 100 000,00 грн на підставі 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відтак, суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи позивача з приводу неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2763/21 - без змін.

Матеріали справи №910/2763/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна