І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2021 року справа № 927/706/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши
заяву фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича, АДРЕСА_1 , e-mail: відсутня
про розподіл судових витрат
у справі №927/706/21
в інтересах держави в особі
позивача: Північного офісу Державної аудиторської служби
до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича, АДРЕСА_1 , e-mail: відсутня
про визнання недійсним рішення уповноваженої особи Гончарівської селищної ради, оформлене протоколом від 18.03.2021 №44 та договору про виконання робіт від 29.03.2021
Представники сторін:
від прокуратури: Косенко О.Д., прокурор;
від позивача: Кожемяка Ю.М., начальник відділу;
від відповідача-1: Лутай Н.М., адвокат;
від відповідача-2: Матвійчук А.С., адвокат;
Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача: Північного офісу Державної аудиторської служби до Гончарівської селищної ради та фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича, у якому прокурор просить суд:
- визнати недійсним рішення уповноваженої особи Гончарівської селищної ради, оформлене протоколом №44 від 18.03.2021 про визначення фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича переможцем спрощеної закупівлі робіт "Капітальний ремонт системи теплопостачання Лебедівської сільської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за адресою: вул. Центральна, 50, с. Лебедівка Козелецького району Чернігівської області";
- визнати недійсним укладений між Гончарівською селищною радою та фізичною особою-підприємцем Чмихуном Михайлом Олександровичем договір №21 від 29.03.2021 щодо закупівлі робіт "Капітальний ремонт системи теплопостачання Лебедівської сільської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за адресою: вул. Центральна, 50, с. Лебедівка Козелецького району Чернігівської області" на суму 771970,52 грн.
Позов обґрунтований тим, що в порушення вимог ч.11 ст.14 Закону України "Про публічні закупівлі" переможця процедури спрощеної закупівлі вибрано безпідставно та необ`єктивно, у зв`язку з чим спірне рішення уповноваженої особи Гончарівської селищної ради, оформлене протоколом №44 від 18.03.2021, підлягає визнанню незаконним, а договір №21 від 29.03.2021, укладений за результатами незаконного рішення, повинен бути визнаний недійсним.
31.08.2021 Господарським судом Чернігівської області ухвалено рішення у справі №927/706/21, яким у задоволенні позову заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Північного офісу Державної аудиторської до Гончарівської селищної ради, фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича, про визнання недійсним рішення уповноваженої особи Гончарівської селищної ради, оформлене протоколом №44 від 18.03.2021 та договору про виконання робіт від 29.03.2021 відмовлено у повному обсязі.
Разом з цим судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.
03.09.2021 від відповідача-2 надійшла заява від 02.09.2021 про розподіл судових витрат, у якій відповідач-2 просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, що були понесені відповідачем-2 у зв?язку з розглядом справи з доказами у підтвердження понесених витрат на правову допомогу.
Ухвалою суду від 03.09.2021 розгляд заяви фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича про розподіл судових витрат призначено на 14.09.2021.
06.09.2021 від відповідача-1 надійшла заява від 03.09.2021 про розподіл судових витрат, у якій відповідач-1 просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, що були понесені відповідачем-1 у зв?язку з розглядом справи з доказами у підтвердження понесених витрат на правову допомогу.
Ухвалою суду від 13.09.2021 розгляд заяви Гончарівської селищної ради про розподіл судових витрат призначено на 14.09.2021.
У судове засідання 14.09.2021 прибули повноважні представники сторін у даній справі.
13.09.2021, 14.09.2021 від Північного офісу Державної аудиторської служби на адресу суду надійшли заперечення на заяви відповідачів про розподіл судових витрат №262525-17/3553-2021 від 10.09.2021 та №262525-17/3577-2021 від 13.09.2021, у яких позивачем зазначено про відсутність підстав для покладання на Північний офіс Державної аудиторської служби витрат на послуги адвоката відповідача -1 та відповідача -2.
14.09.2021 від прокурора на адресу суду надійшли заперечення на заяви відповідачів про розподіл судових витрат №15/3/2-13/4-2021 від 13.09.2021 та №15/3/2-13/14-2021 від 13.09.2021, у яких прокурором викладені заперечення щодо покладання на останнього витрат на професійну правничу допомогу відповідачі-1 та відповідача -2.
Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд вважає за необхідне з власної ініціативи вирішити питання розподілу судового збору у даному додатковому рішенні.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судом встановлено, що прокуратурою Чернігівської області при зверненні до суду відповідно до платіжного доручення №1577 від 01.07.2021 (т. 1, а.с. 78) сплачено судовий збір у сумі 4540,00 грн. 00 коп. (а.с. 10).
Згідно із п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, а тому витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн. покладаються на заявника - Чернігівську обласну прокуратуру.
Розглянувши матеріали справи, заяви відповідача-1 та відповідача-2 про розподіл судових витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
За змістом частин 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частинами 1, 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.
Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.
Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Згідно із ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Прокурор та позивач заперечували щодо стягнення адвокатських витрат у повному обсязі.
За змістом пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено також дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок, здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. Процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Суд має застосовувати приписи частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі № 905/717/20.
Враховуючи, що рішенням суду від 31.08.2021 у справі №927/706/21 встановлено факт порушення відповідачами частини процедури спрощеної закупівлі робіт, внаслідок чого виник спір, суд вважає справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, застосування частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України у вигляді покладення на відповідачів їх судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді, оскільки спір у даному випадку виник саме внаслідок неправильних дій відповідача-1 (Гончарівської селищної ради) та відповідача-2 (фізичної особи-підприємця Чмихуна Михайла Олександровича).
Керуючись ст. 123,126, 129, 233, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн. покладаються на заявника - Чернігівську обласну прокуратуру.
У судовому засіданні 14.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Додаткове рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення підписане 20.09.2021.
Суддя М.О. Демидова