ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/539/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1; ) 3-я особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (вул. Весніна, 7, м. Харків, 61023; )
до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" (61058, м. Харків, проспект Науки, буд. 12; )
про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити певні дії та за позовом 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (вул. Весніна, 7, м. Харків, 61023; ) до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" (61058, м. Харків, проспект Науки, буд. 12; ) про стягнення заборгованості
за участю представника:

позивача Зучека Є.Н., наказ №126-к від 11.07.19;

третьої особи не з`явився;

відповідача - Квартенка О.Р., ордер ВІ №1036804 від 23.03.2021.

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", в якій просить суд:

- стягнути з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" на користь державного бюджету заборгованість з орендної плати у розмірі 245 581,90 грн., пеню у розмірі 9 434,88 грн., штраф у розмірі 24 558,19 грн.;

- зобов`язати Громадську організацію "Культура та мистецтво Слобожанщини" вчинити певні дії, а саме повернути балансоутримувачу - "Українському державному науково-дослідному вуглехімічному інституту" шляхом підписання акту приймання-передавання - державне окреме 1840,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 12, а саме:

нежитлову будівлю ковальського-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ."И-2") (реєстрований номер 00190443.1.СФРІОГХ4145) загальною площею 268,0 кв. м.;

нежитлову будівлю складів літ."Г-1" (реєстрований номер 00190443.1.СФРІОГХ4144) загальною площею 274,2 кв. м.;

нежитлові приміщення будівлі дослідних майстерень (літ. "Б-2") (реєстровий номер 00190443.1.СФРІОГХ4143) загальною площею 1298,0 кв. м., у тому числі: кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м. першого поверху та кім.№№1-3,5-26,28-42 загальною площею 657,7 кв.м. другого поверху;

- стягнути з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 463,62 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, а також в частині повернення балансоутримувачу орендованих нежитлових приміщень після припинення договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2021 прийнято позовну заяву (вх.№539/21 від 19.02.2021) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях до розгляду та відкрито провадження у справі №922/539/21. Визначено, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 24 березня 2021 року.

Клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут задоволено. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут.

Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст. 167 ГПК України. Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи копії позовної заяви разом доданими до неї документами. Докази направлення надати до суду. Третій особі, згідно статті 168 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову та строк 5 днів на подання до суду письмових пояснень щодо відзиву з дня його отримання. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Запропоновано учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2021 підготовче засідання відкладено на 14.04.2021.

02.04.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача разом із супровідним листом (вх.№7474 від 02.04.2021) надійшли докази направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви разом доданими до неї документами.

14.04.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№8432 від 14.04.2021), в якому просив суд поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях у повному обсязі.

У відзиві представник відповідача зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 віл 11.03.2020 3211 та у зв`язку з вірогідністю поширення коронавірусу COVID-19 на виконання рекомендацій МОЗ України, з метою забезпечення самоізоляції працівників на період карантину, а також на заборону здійснювати певний вид підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-I9, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із змінами і доповненнями) на вид діяльності, за яким використовується державне майно за договором оренди, Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини тимчасово припинила свою господарську діяльність. Як стверджує представник відповідача, відповідно до Закону України При внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини на початку квітня 2020 року неодноразово зверталась до Регіонального відділення з вимогою не нараховувати орендну плату за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020. Так як Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини відноситься до громадських організацій у сфері культури та мистецтва, а сама господарська діяльність передбачає обов`язкове залучення відвідувачів, а саме проведення виставок, розміщення художніх творів мистецтва, інсталяцій та інше, то провадження такої діяльності під час встановленої заборони від держави у зв`язку з запровадженням карантину було не можливим. Отже, як стверджує представник відповідача, Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини не використовувала у своїй господарській діяльності майно передане за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 не через власні забаганки, а через заборону здійснювати певний вид підприємницької та іншої діяльності, що запроваджений постановою Кабінету Міністрів Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-I9, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із змінами і доповненнями), про що вчасно попередила Регіональне відділення, у зв`язку з чим, на переконання представника відповідача, орендна плата на період карантину у якому господарська діяльність Громадської організації була заборонена не повинна бути нарахована.

На думку представника відповідача, навіть під час адаптивного карантину установленого постановою Кабінету Міністрів України, коли діяльність закладів культури не була заборонена, орендна плата повинна бути зменшеною, оскільки під час укладання договору оренди майна громадська організація не розраховувала на такі обмеження її діяльності.

В підготовчому засіданні 14.04.2021 протокольною ухвалою суду відзив на позовну заяву (вх№8432 від 14.04.21) представника відповідача судом було прийнято до розгляду та долучено його до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

14.04.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут надійшло клопотання (вх.№8496 від 14.04.2021), в якому просить суд залучити Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі.

Разом із вищезазначеним клопотанням представник Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут подала позовну заяву до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", в якій просить суд стягнути з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" 357 509,05 грн., з яких: 313 208,54 грн. основного боргу, 18 535,08 грн. пені, 635,00 грн. - 3% річних, 15660,43 грн. інфляції, 9 470,00 грн. штрафу, 5 362,64 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020, а також неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами про відшкодування витрат на утримання орендованого майна б/н від 30.01.2020 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати витрат на утримання орендованого майна.

Також, 19.04.2021 представник Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут через канцелярію господарського суду Харківської області звернулась із клопотанням (вх.№8878 від 19.04.2021) про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження своїх повноважень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2021 клопотання (вх.№8496 від 14.04.2021) представника Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут про залучення Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі задоволено. Прийнято позовну заяву Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору по справі №922/539/21 до розгляду з первісним позовом. Громадській організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", як відповідачу за даним позовом, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут. Третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Громадській організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", як відповідачу за даним позовом, встановлено строк 5 днів на подання заперечень на відповідь третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на відзив, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження.

22.04.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№9190 від 22.04.2021), в якій зазначив, що враховуючи заяву орендаря, наказом Регіонального відділення від 29.07.2020 №01522 Щодо нарахування орендної плати під час карантину (п.40 додатку 2 до наказу) було прийнято рішення щодо нарахування ГО Культура та мистецтво Слобожанщини орендної плати за користування нерухомим державним майном з метою проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні (640,3 кв.м.) у розмірі 50 відсотків. Орендна плата за користування нерухомим державним майном з метою виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації (268 кв.м.), складу (274,2 кв.м.), громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності (657,7 кв.м.) залишилась без змін. Листом від 20.11.2020 №17-03-02-10212 Регіональне відділення повідомило орендаря про зазначене рішення. Крім того, згаданим листом ГО Культура та мистецтво Слобожанщини була повідомлена про наявність заборгованості за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 та додано акт звірки розрахунків по договору. Таким чином, заборгованість з орендної плати та штрафні санкції, розраховані Регіональним відділенням з врахуванням зменшення орендної плати за користування нерухомим державним майном з метою проведення виставок образотворчої та книжкової , продукції, виробленої в Україні (640,3 кв.м.). На переконання представника позивача, посилання відповідача на пункт 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України є помилковим. Згадана норма стосується суб`єктів підприємницької діяльності, до яких відповідач не відноситься.

07.05.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№10353 від 07.05.2021), в якому просив суд розпочати розгляд справи №922/539/21 спочатку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.05.2021 клопотання (вх.№10353 від 07.05.2021) представника відповідача задоволено. Розпочато спочатку розгляд справи №922/539/21 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити певні дії та та за позовом 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" про стягнення заборгованості. Призначено підготовче засідання у справі на 02 червня 2021 року.

12.05.2021 на електронну скриньку господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, по справі №922/539/21 (вх.№2609 від 12.05.2021). Також, зазначений відзив представника відповідача надійшов через канцелярію господарського суду Харківської області (вх.№10756 від 12.05.2021).

У відзиві на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, представник відповідача зазначив, що з 12 березня на усій території України установлено карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11.03.2020 №211. На виконання зазначеної постанови та у зв`язку з вірогідністю поширення коронавірусу COVID-19 на виконання рекомендацій МОЗ України, з метою забезпечення самоізоляції працівників на період карантину, а також на заборону здійснювати певний вид підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із змінами і доповненнями) на вид діяльності, за яким використовується державне майно за договором оренди, Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини тимчасово припинила свою господарську діяльність. Так як Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини відноситься до громадських організацій у сфері культури та мистецтва, а сама господарська діяльність передбачає обов`язкове залучення відвідувачів, а саме проведення виставок, розміщення художніх творів мистецтва, інсталяцій та інше, то провадження такої діяльності під час встановленої заборони від держави у зв`язку з запровадженням карантину було не можливим. Отже, Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини не використовувала у своїй господарській діяльності майно передане за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020, не через власні забаганки, а через заборону здійснювати певний вид підприємницької та іншої діяльності, що запроваджений постановою Кабінету Міністрів Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами і доповненнями), про що вчасно попередила Регіональне відділення, у зв`язку з чим орендна плата на період карантину у якому господарська діяльність Громадської організації була заборонена не повинна бути нарахована. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року №611 було ухвалено ініційоване і підготовлене Фондом державного майна постанову, яка звільняє орендарів державної власності від орендної плати або ж надає знижки в 50% та 75% в залежності від типів їхньої діяльності на період карантину. Метою прийнятого рішення є надання підтримки бізнесу, який несе збитки у кризових умовах, спричинених пандемією коронавірусної інфекції. Згідно з ч.1 зазначеної Постанови, установити, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком №1. Відповідно до Додатку 1 ухваленої Постанови, до переліку орендарів, які повністю звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном на час карантину, належать, зокрема орендарі, які орендують приміщення для розміщення закладів культури незалежно від форми власності, що орендують приміщення для здійснення статутної діяльності в сфері культури та мистецтв.

Також, як стверджує представник відповідача, оскільки Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини тимчасово припинила свою господарську діяльність на період карантину та не використовувала передане за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 майно, то нарахування витрат на утримання такого майна також повинно було зменшитись на той проміжок часу, під час якого було заборонено ведення господарської діяльності.

Разом з цим, 12.05.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшло клопотання (вх.№10712 від 12.05.2021) про закриття провадження у справі в частині повернення майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 клопотання представника позивача (вх.№10712 від 12.05.2021) про закриття провадження у справі в частині повернення майна задоволено. Закрито провадження у справі №922/539/21 в частині зобов`язання Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" вчинити певні дії, а саме повернути балансоутримувачу - "Українському державному науково-дослідному вуглехімічному інституту" шляхом підписання акту приймання-передавання - державне окреме 1840,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 12, а саме:

- нежитлову будівлю ковальського-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ."И-2") (реєстрований номер 00190443.1.СФРІОГХ4145) загальною площею 268,0 кв. м.;

- нежитлову будівлю складів літ."Г-1" (реєстрований номер 00190443.1.СФРІОГХ4144) загальною площею 274,2 кв. м.;

- нежитлові приміщення будівлі дослідних майстерень (літ. "Б-2") (реєстровий номер 00190443.1.СФРІОГХ4143) загальною площею 1298,0 кв. м., у тому числі: кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м. першого поверху та кім.№№1-3,5-26,28-42 загальною площею 657,7 кв.м. другого поверху.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 відкладено підготовче засідання на 30.06.2021.

02.06.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області надійшло клопотання (вх.№12887 від 02.06.2021) представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про заміну позивача у справі правонаступником, в якому просить суд замінити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області у справі №922/539/21 на його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2021 клопотання (вх.№12887 від 02.06.2021) представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про заміну позивача у справі правонаступником задоволено. Замінено сторону позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1; ) у справі №922/539/21 на його правонаступника Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1; ).

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2021 відкладено підготовче засідання на 09.07.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2021 відкладено підготовче засідання на 11.08.2021.

13.07.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору надійшла відповідь на відзив (вх.№16293 від 13.07.2021), в якій директор Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут зазначив, що незважаючи на положення договорів, відповідач не здійснив оплату у встановлені строки. Будь-яких нормативних актів, які б звільняли повністю відповідача від сплати орендної плати, останній не надав у своєму відзиві.

11.08.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№18758 від 11.08.2021), в яких зазначив, що договір щодо виконання якого виник спір був укладений між Громадською організацією Культура та мистецтво Слобожанщини га Регіональним відділенням Фонду державного манна України по Харківській, Донецькім та Луганській областях (), а не Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (). Виходячи з інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код 43023403 має Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях. У позовній заяві Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, щодо позивача також зазначений той же самий реквізит, - 43023403. Таким чином, інформація про те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є правонаступником, не відповідає дійсності.

В підготовчому судовому засіданні 11.08.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.09.2021.

Присутній в судовому засіданні 08.09.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в судове засідання 08.09.2021 не з`явився. Про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

Присутній в судовому засіданні 08.09.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, заперечував та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 08.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

30.01.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (орендодавець) та Громадською організацією Культура та мистецтво Слобожанщини (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 (надалі - Договір) (а.с.12-17 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - державне майно загальною площею 1840,2 кв.м. (далі - майно), розташоване за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 12, що обліковується на балансі ДП Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (УХІН) () (далі - балансоутримувач), а саме:

- нежитлова будівля ковальсько-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ.И-2) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4145) загальною площею 268,0 кв.м;

- нежитлова будівля складів (літ.Г-1) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4144) загальною площею 274,2 кв.м;

- нежитлові приміщення будівлі дослідних майстерень (літ.Б-2) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4143) загальною площею 1298,0 кв.м у тому числі: кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м першого поверху та кім. №№1-3, 5-26, 28-42 загальною площею 657,7 кв. м другого поверху.

Вартість майна визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2019 і становить за незалежною оцінкою 5 572 200,00 грн. (без ПДВ).

Згідно п.1.2. Договору, майно передається в оренду з метою:

- розміщення виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації - нежитлова будівля ковальсько-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ.И-2) загальною площею 268,0 кв.м;

- розміщення складу - нежитлова будівля склав (літ."Г-1") загальною площею 274,2 кв. м;

- проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні - кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м першого поверху будівлі дослідних майстерень (літ. Б-2);

- розміщення громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності - кім. №№1-3, 5-26,28-42 загальною площею 657,7 кв.м другого поверху будівлі дослідних майстерень (літ."Б-2").

Орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2019 року -42023,86 грн.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди 2020 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень місяць 2020 року (п.3.1.Договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2.Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розмішується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (п.3.3.Договору).

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.3.5.Договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п.3.6.Договору).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати, уключаючи день оплати (п.3.7.Договору).

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.3.8.договору).

У разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п.3.11.Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору, орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "Призначення платежу " за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що спори, які виникають за цим Договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій, передбачених цим Договором, проводиться на підставі рішення суду та/або в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.9.4.Договору).

Відповідно до п.10.1. Договору, цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 30. січня 2020 року до 29.січня 2021 року включно.

Зміни до умов нього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього Договору вносяться в такій самій формі, що й цей Договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом (п.10.3.Договору).

Пунктом 10.5. Договору сторони погодили, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого манна (його правонаступника).

В той же день, сторонами було погоджено Розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди державного нерухомого майна (Додаток №1 до Договору) та підписано Акт приймання-передавання (Додаток №2 до Договору), відповідно до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях передало, а Громадська організація Культура та мистецтво Слобожанщини прийняла державне майно загальною площею 1840,2 кв.м. (далі - майно), розташоване за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 12, що обліковується на балансі ДП Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (УХІН) () (далі - балансоутримувач), а саме:

- нежитлова будівля ковальсько-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ.И-2) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4145) загальною площею 268,0 кв.м;

- нежитлова будівля складів (літ.Г-1) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4144) загальною площею 274,2 кв.м;

- нежитлові приміщення будівлі дослідних майстерень (літ.Б-2) (реєстровий номер 00190443.1.СФРЮГХ4143) загальною площею 1298,0 кв.м у тому числі: кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м першого поверху та кім. №№1-3, 5-26, 28-42 загальною площею 657,7 кв. м другого поверху, з метою:

- розміщення виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації - нежитлова будівля ковальсько-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ.И-2) загальною площею 268,0 кв.м;

- розміщення складу - нежитлова будівля склав (літ."Г-1") загальною площею 274,2 кв. м;

- проведення виставок образотворчої Та книжкової продукції, виробленої в Україні - кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м першого поверху будівлі дослідних майстерень (літ. Б-2);

- розміщення громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності - кім. №№1-3, 5-26,28-42 загальною площею 657,7 кв.м другого поверху будівлі дослідних майстерень (літ."Б-2"), відповідно до Договору оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 (а.с.18-19 т.1).

19.04.2020 Громадська організація "Культура та мистецтво Слобожанщини" звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях із заявою про звільнення від орендної плати на період карантину (а.с.215-216 т.1).

Наказом Регіонального відділення від 29.07.2020 №01522 Щодо нарахування орендної плати під час карантину (п.40 додатку 2 до наказу) було прийнято рішення щодо нарахування Громадськой організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" орендної плати за користування нерухомим державним майном з метою проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні (640,3 кв. м.) у розмірі 50 відсотків (а.с.217-219 т.1).

Орендна плата за користування нерухомим державним майном з метою виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації (268 кв. м.), складу (274,2 кв. м.), громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності (657,7 кв. м.) залишилась без змін.

Листом від 20.11.2020 №17-03-02-10212 позивач повідомив відповідача про зазначене рішення (а.с.220-226 т.1).

Також, вищезазначеним листом позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 та додав до листа акт звірки розрахунків по договору.

04.02.2021 позивач надіслав на адресу Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" та Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут заяву №17-03-02-00972 від 04.02.2021 про приптнення дії договору оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020, яким повідомив, що договір оренди від 30.01.2020 №0182Х/2020 підлягає припиненню на підставі закінчення його строку, тобто 29.01.2021 включно. Також Регіональне відділення вимагало повернути майно із оренди (а.с.22-25 т.1).

22.01.2021 позивач направив на адресу відповідача лист №17-03-02-00567 від 22.01.2021 разом із актом звірки розрахунків до Договору для його підписання (а.с.26-29 т.1).

Як свідчать матеріали справи, між Громадською організацією "Культура та мистецтво Слобожанщини" (орендарем) та Державним підприємством Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (балансоутримувачем) було складено та підписано Акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2021 разом із анкетою про стан майна і розрахунків до Договором №0182Х/2020 від 30.01.2020 (а.с.19-20 т.1).

Вищезазначений акт Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут направило на адресу позивача листом №03/882 від 07.05.2021 (а.с.21 т.1).

Крім того, 30.01.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (орендодавець) та Громадською організацією Культура та мистецтво Слобожанщини (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, що обліковується на балансі Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут №0181Х/2020 з Додатками до нього (а.с.172-179 т.1), а також договори б/н про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договорам оренди від 30.01.2020 №0181Х/2020 та №0182Х/2020, відповідно до яких орендар щомісячно повинен був відшкодовувати балансоутримувачу витрати на комунальні послуги (електричну енергію, опалення, воду, каналізацію) та експлуатаційні витрати ( в т.ч. компенсацію плати за землю) (а.с.180-181 т.1).

Вказані витрати, відповідно до п.5 Договорів - повинні було бути сплачені до 12 числа місяця, наступного за звітним.

Як стверджує Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут по обом договорам про відшкодування витрат на утримання орендованого майна відповідач прострочив оплату комунальних витрат на загальну суму 218513,68 грн., на підставі чого Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут 15.07.2020 зверталось до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" з претензією (а.с.182-183 т.1).

На підтвердження зазначеного Державне підприємство Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут надало акти взаємних розрахунків (а.с.184-187 т.1).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позиція суду щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" на користь державного бюджету заборгованість з орендної плати у розмірі 245 581,90 грн. та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" заборгованості з орендної плати у розмірі 94 694,86 грн. за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно, що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна від 30.01.2020. Вказане майно обліковується на балансі Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут.

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відносини сторін даного договору регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди), який є спеціальним законом з питань оренди державного майна та, відповідно до частин першої та другої ст. 1, регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Згідно ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди), визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) за договором оренди орендаря може бути зобов`язано використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону. Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

За змістом статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Аналогічні за змістом підстави визначені ст.291 ГК України.

27.12.2019 набув чинності Закон України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, який згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень був введений в дію з 01.02.2020. При цьому, згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закон України Про оренду державного та комунального майна № 2269-XII від 10.04.1992 із наступними змінами з дня введення в дію Закону № 157-IX визнано таким, що втрачає чинність.

Відповідно до преамбули Закон України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019 цей Закон визначає правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна. майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019 орендодавцями державного майна є:

а) Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна (будівель, споруд, їх окремих частин), а також майна, що не увійшло до статутного капіталу, що є державною власністю (крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам, та інших випадків, передбачених галузевими особливостями оренди майна);

б) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна та майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке належить Автономній Республіці Крим;

в) органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності;

г) балансоутримувачі - щодо:

нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 400 квадратних метрів на одного балансоутримувача, якщо менший розмір площі не встановлено рішенням представницького органу місцевого самоврядування - щодо об`єктів комунальної власності або галузевими особливостями оренди майна;

нерухомого майна для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів - на строк, що не перевищує п`яти календарних днів протягом шести місяців, а також щодо майна, яке передається суб`єктам виборчого процесу для проведення публічних заходів (зборів, дебатів, дискусій) під час та на період виборчої кампанії;

нерухомого майна для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів - на строк, що не перевищує 30 календарних днів протягом одного року щодо кожного орендаря, якщо балансоутримувачем є державне або комунальне підприємство, установа, організація, що здійснює діяльність з організування конгресів і торговельних виставок;

іншого окремого індивідуально визначеного майна;

ґ) державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства, що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав, представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019, визначено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк;

Статтею 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019 визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендна плата визначається за результатами аукціону.

У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна.

У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.

Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду.

За змістом частини 1 статті 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019 договір оренди припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його укладено.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Як свідчать матеріали справи, 04.02.2021 позивач (орендодавець) повідомив орендаря та балансоутримувача заявою №17-03-02-00972 від 04.02.2021 про припинення дії договору оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020 на підставі закінчення його строку.

В свою чергу орендар повернув балансоутримувачу орендоване майно шляхом підписання Акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2021 разом із анкетою про стан майна і розрахунків до Договором №0182Х/2020 від 30.01.2020.

Проте, про повернення орендованого майна орендодавця було повідомлено лише у травні 2021 року листом Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут №03/882 від 07.05.2021.

Пунктом 3.6. Договору сторони погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Доказів оплати відповідачем орендної плати за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020 ані до державного бюджету, ані балансоутримувачу за спірний період матеріали справи не містять.

В свою чергу відповідач стверджує, що орендна плата на період карантину, у якому господарська діяльність Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" була заборонена, не повинна бути нарахована, а коли діяльність закладів культури не була заборонена орендна плата повинна бути зменшеною, оскільки під час укладання договору оренди майна Громадська організація "Культура та мистецтво Слобожанщини" не розраховувала на такі обмеження її діяльності.

Так, право на звільнення від орендної плати за певних умов передбачено Цивільним кодексом України (стаття 762).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-IX від 30.03.2020 (зі змінами), внесені зміни до Цивільного кодексу з метою конкретизації умов, за яких орендарі мають право на звільнення та в якому розмірі.

Відповідно до пункту 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

- 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

- 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном орендарі, які орендують приміщення для розміщення, зокрема закладів культури незалежно від форми власності, що орендують приміщення для здійснення статутної діяльності в сфері культури та мистецтв.

Як вбачається з інформації занесеної до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" є: "94.99 Діяльність інших громадських організацій, н. в. і. у. (основний).

Згідно з додатком 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, в тому числі, орендарі, які орендують приміщення з метою проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні.

Згідно п.1.2. Договору, спірне майно передавалося в оренду з метою:

- розміщення виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації - нежитлова будівля ковальсько-зварювального цеху, спортивно-оздоровчого комплексу (літ.И-2) загальною площею 268,0 кв.м;

- розміщення складу - нежитлова будівля склав (літ."Г-1") загальною площею 274,2 кв. м;

- проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні - кім. №№1-7, 12-24, 26-33, 37-43 загальною площею 640,3 кв.м першого поверху будівлі дослідних майстерень (літ. Б-2);

- розміщення громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності - кім. №№1-3, 5-26,28-42 загальною площею 657,7 кв.м другого поверху будівлі дослідних майстерень (літ."Б-2").

Доказів того, що відповідач орендував спірні приміщення для розміщення закладів культури для здійснення статутної діяльності в сфері культури та мистецтв матеріали справи не містять.

З огляду на наведене вище, на підставі заяви орендаря про звільнення від орендної плати, наказом Регіонального відділення від 29.07.2020 №01522 «Щодо нарахування орендної плати під час карантину» (п.40 додатку 2 до наказу) було прийнято рішення щодо нарахування Громадській організації Культура та мистецтво Слобожанщини орендної плати за користування нерухомим державним майном з метою проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні (640,3 кв. м.) у розмірі 50 відсотків.

Орендна плата за користування нерухомим державним майном з метою виробництва офіційної, пам`ятної та нагороджувальної атрибутики з символікою громадської організації (268 кв. м.), складу (274,2 кв. м.), громадської організації, на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності (657,7 кв. м.) залишилась без змін.

При цьому, листом від 20.11.2020 №17-03-02-10212 позивачем було повідомило відповідача про вищезазначене рішення.

Пунктом 10.3. Договору сторони погодили, що зміни до умов нього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього Договору вносяться в такій самій формі, що й цей Договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість з орендної плати розраховані позивачем та третьою особою з врахуванням зменшення орендної плати за користування нерухомим державним майном з метою проведення виставок образотворчої та книжкової, продукції, виробленої в Україні (640,3 кв. м.).

Доказів врегулювання сторонами питання розміру орендної плати, зокрема звільнення від такої плати в період дії карантину в повному обсязі, у відповідності до погодженого сторонами п.10.3. Договору матеріали справи не містять.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що спори, які виникають за цим Договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

В даному випадку, оскільки відповідач не погоджувався з рішенням позивача щодо часткового звільнення від сплати орендної плати за Договором, повинен був звернутися до суду для врегулювання даного питання, як то було погоджено сторонами п.9.3. Договору.

Проте, доказів такого звернення до суду матеріали справи не містять.

Суд констатує, що ані розпорядження орендодавця, ані додатковими угодами, ані рішенням суду, ані нормами чинного законодавства України відповідача не було звільнено від сплати орендної плати за Договором в повному обсязі.

Навпаки відповідач самовільно не сплачував орендну плату за спірний період без належних на те підстав, чим порушив умови Договору та норми чинного законодавства України.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" на користь державного бюджету заборгованості з орендної плати у розмірі 245 581,90 грн. та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" заборгованості з орендної плати у розмірі 94 694,86 грн. за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020, у зв`язку із чим позовні вимоги в цих частинах підлягають задоволенню.

Позиція суду щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" пені у розмірі 9 434,88 грн., штрафу у розмірі 24 558,19 грн. та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" пені у розмірі 18 535,08 грн. та штрафу у розмірі 9 470,00 грн.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність у вигляді пені та штрафу передбачена умовами Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020.

Так сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати, уключаючи день оплати (п.3.7.Договору).

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.3.8.договору).

Верховний Суд у постанову по справі №917/194/18 від 02.04.2019 вказав, що одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції, оскільки вони є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки штрафу та пені судом встановлено, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Разом з цим, перевіривши надані третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до позовної заяви розрахунки штрафу та пені судом встановлено, що розрахунок штрафу третьою особою здійснено арифметично вірно, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Проте, розрахунок пені третьою особою здійснено арифметично невірно. Наданий розрахунок належним чином не обґрунтовано.

Суд зазначає, що заборгованість відповідача зі сплати орендної плати виникала кожного місяця починаючи з лютого 2020 року як за договором оренди в розмірі місячної орендної плати (з 16 числа кожного місяця, наступного за звітним) так і за договорами про відшкодування витрат на утримання орендованого майна в розмірі місячної оплати комунальних витрат (з 13 числа кожного місяця, наступного за звітним).

Тобто, Державному підприємству Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут для визначення загального розміру пені необхідно було розрахувати пеню по кожному договору окремо за кожен період виникнення заборгованості, оскільки наявна заборгованість відповідача щомісячно з відповідного числа по кожному договору окремо зростала.

При цьому, нарахування такої пені не повинно перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Проте, третьою особою нараховано пеню за період починаючи з 01.07.2020 на загальну суму заборгованості по трьом договорам в сукупності, яка виникла в період з лютого 2020 року по січень 2021 року, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут в частині стягнення пені.

Позиція суду щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" 3% річних у розмірі 635,00 грн. та інфляційних витрат у розмірі 15660,43 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Перевіривши надані Державним підприємством Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що дані розрахунки є арифметично невірними.

Так, третьою особою нараховано інфляційні за період січень - грудень 2020 року, а 3% річних за період з 01.01.2021 по 15.03.2021 на загальну суму заборгованості по трьом договорам в сукупності, яка виникла в період з лютого 2020 року по січень 2021 року включно, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позиція суду щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги по даній справі в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" оплати комунальних витрат за договорами б/н про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договорам оренди від 30.01.2020 №0181Х/2020 у розмірі 144 728,64 грн. та від 30.01.2020 №0182Х/2020 у розмірі 73 785,04 грн.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так судом встановлено, що 30.01.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (орендодавець) та Громадською організацією Культура та мистецтво Слобожанщини (орендар) було укладено договори б/н про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договорам оренди №0181Х/2020 від 30.01.2020 та №0182Х/2020 від 30.01.2020, відповідно до яких орендар щомісячно повинен був відшкодовувати балансоутримувачу витрати на комунальні послуги (електричну енергію, опалення, воду, каналізацію) та експлуатаційні витрати ( в т.ч. компенсацію плати за землю).

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1. ст. 530 ЦК України).

Як встановлено ч.ч.1,3 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

При цьому, згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 статті 903 Цивільного кодексу України зазначено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим за приписами статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 по справі №916/542/18.

Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо сплати відповідачем орендних платежів на підставі договору оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020.

Разом з тим позов Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" оплати комунальних витрат за договором б/н про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договором оренди від 30.01.2020 №0181Х/2020 у розмірі 144 728,64 грн. не є предметом спору первісних позовних вимог у даній справі, тобто спір виник не із заборгованості за договором оренди №0182Х/2020 від 30.01.2020.

Оскільки заявлений третьою особою позов в частині стягнення з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" оплати комунальних витрат за договором б/н про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договором оренди від 30.01.2020 №0181Х/2020 у розмірі 144 728,64 грн. не взаємопов`язаний з первісним позовом, ще унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

За таких обставин провадження у справі №922/539/21 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по Договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 30.01.2020 відповідно до Договору №0181Х/2020 у розмірі 144 728,64 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмета спору в межах даної справи.

Водночас суд зазначає, що така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Оскільки заборгованість відповідача за Договором про відшкодування витрат на утримання орендованого майна по договором оренди від 30.01.2020 №0182Х/2020 у розмірі 73 785,04 грн. виникла як похідна на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №0182Х/2020 від 30.01.2020 та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, належним чином доведена, суд задовольняє позов в цій частині.

Щодо твердження відповідача про те, що договір щодо виконання якого виник спір був укладений між Громадською організацією Культура та мистецтво Слобожанщини га Регіональним відділенням Фонду державного манна України по Харківській, Донецькім та Луганській областях (), а не Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (), а інформація про те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є правонаступником, не відповідає дійсності, суд зазначає, що питання про заміну позивача правонаступником було вирішено судом ухвалою від 07.06.2021 на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Про можливість оскарження вказаної ухвали судом було зазначено у резолютивній частині відповідної ухвали.

Проте, ухвала суду від 07.06.2021 про заміну сторони позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях у справі №922/539/21 на його правонаступника Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області не була оскаржена відповідачем в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору за подання первісного позову підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Водночас, беручи до уваги, що судом позов Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут задоволено частково, витрати щодо сплати судового збору за подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2 669,25 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" (61058, м. Харків, проспект Науки, буд. 12; ) на користь державного бюджету (отримувач:ГУК Харків обл./МТГ Харків/22080300, код ЄДРПОУ отримувача:37874947, рахунок №UA0020649, банк отримувача:Казначейство України (ел.адм.подат.)) заборгованість з орендної плати у розмірі 245 581 (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 90 коп., пеню у розмірі 9 434 (дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 88 коп., штраф у розмірі 24 558 (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 4 193 (чотири тисячі сто дев`яносто три) грн. 62 коп.

Позовну заяву 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" (61058, м. Харків, проспект Науки, буд. 12; ) на користь Державного підприємства Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (вул. Весніна, 7, м. Харків, 61023; ) заборгованість з орендної плати по Договору №0182Х/2020 у розмірі 94 694 (дев`яносто чотири тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн. 86 коп., штраф у розмірі 9 470 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп., заборгованість по Договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 30.01.2020 відповідно до Договору №0182Х/2020 у розмірі 73 785 (сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 2 669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 25 коп.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості по Договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 30.01.2020 відповідно до Договору №0181Х/2020 у розмірі 144 728,64 грн. провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "20" вересня 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко