ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/409/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/409/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕР БЮРО», м. Київ до приватного підприємства «ТРАНСКАРПАТІЯ», м. Мукачево про стягнення суми 26.677,09грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення 26 677,09 грн. штрафних санкцій за прострочення доставки вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №042-Тр/21 від 31.03.2021 та умов заявки на перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/409/21 не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.06.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 25.06.2021 була надіслана відповідачу 29.06.2021 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2021 року подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що, відстеження місцезнаходження водія як найманого працівника третьої особи, який має особисті права фізичної особи, можливе виключно через мобільний телефон цієї особи, що за відсутності згоди фізичної особи є протиправним втручанням в особисте життя. Одночасно така згода не є обов`язковою умовою договору та Заявки. Щодо відстеження місцезнаходження автопоїзда, то для цього мають бути відповідні технічні можливості у вигляді GPS-обладнання, наявність якого на вантажному автомобілі не є обов`язковою згідно чинного законодавства. Умовами договору та Заявки обов`язкова наявність GPS-обладнання на транспортному засобі перевізника не передбачена.

Вказане за доводами Відповідача свідчить, про безпідставність позовних вимог щодо невиконання п. 9 заявки.

Стосовно стягнення штрафу за запізнення на розвантаження відповідач просить суд врахувати, що договором та заявкою передбачена неоднакова відповідальність за порушення строків доставки вантажу. Ні в договорі, ні в заявці не вказано, умови договору чи заявки є пріоритетними.

Водночас, за доводами відповідача позивач не взяв до уваги, що розмір штрафу 150 євро сторонами не був погоджений, що вбачається з виправлень, внесених відповідачем до тексту Заявки. Виправлений варіант Заявки додано позивачем до позовної заяви в якості доказу, отже визнаний ним.

Крім того відповідач зауважує, що п. 5 заявки сторонами погоджено, що при запізненні з доставкою вантажу більше як на 5 днів виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі 150 євро при міжнародному перевезенні. У заявці загалом і в п.5 зокрема не вказано, що вантаж має бути в той самий день переданий одержувачу, мається на увазі виключно доставка в місце призначення.

За твердженням відповідача 12 квітня вантаж доставлено на територію заводу, де було виконано необхідні митні процедури, що підтверджено штампом Донецької митниці на вантажній накладній та перепусткою на територію заводу від 12 квітня. Отже, запізнення з доставкою у місце призначення склало 3 дні - з 9 по 11 квітня включно, і санкції, передбачені п. 5 за запізнення на 5 днів, не можуть бути застосовані.

11.08.2021 Позивачем подано відповідь на відзив, згідно з яким позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того позивач звертає увагу на те, що виправлення відповідачем вносилися в односторонньому порядку та не погоджувалися з позивачем, виправлення вносилися вже після того коли позивач передав підписаний екземпляр договору та Заявки зі свого боку, а позивачем не надавалася згода на зміну умов передбачених в Заявці.

Разом з тим, позивач зауважує, що відповідачем підмінюються поняття оскільки в заявці чітко прописана графа «Вигрузка», дата, час та адреса.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕР БЮРО» (далі - позивач, експедитор) та Приватним підприємством «ТРАНСКАРПАТІЯ» (далі - відповідач, перевізник) укладено договір №042-Тр/21 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання за рахунок експедитора від свого імені виконати послуги по організації транспортно експедиторського обслуговування вантажів по Україні, країнам СНД і країнам Європи.

Згідно п. 1.2 договору обсяг і вартість робіт по TЕO термін і умови їх виконання обумовлюються в Заявці. Узгоджена і підтверджена обома сторонами письмово шляхом факсимільного зв`язку Заявка, має юридичну силу і є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 Договору Перевізник зобов`язаний забезпечити з дотриманням строків доставки не порушуючи правила та норми праці та відпочинку водіїв, які зазначені в товарно-транспортних накладних та/або міжнародних товарно-транспортних накладних, цілісність та якість вантажу що перевозиться після отримання його у експедитора і до передання його отримувачу вказаному у ТТН.

За умовами пункту 4.6.3 договору у випадку запізнення з доставки вантажу від дати вказаній в СМR, без обґрунтованих перевізником причин (за виключенням вихідних і святкових днів), перевізник сплачує експедитору штраф в розмірі 150 грн. за кожну добу запізнення при перевезенні вантажу по території України, 250 грн. за кожну добу запізнення при перевезенні вантажу по території країн СНД і Балтії, 550 грн. за кожну добу запізнення при перевезенні вантажу по території Європи.

Відповідно до заявки №СА-146 від 31.03.2021 року приватне підприємство «ТРАНСКАРПАТІЯ» приймає на себе зобов`язання: виконати перевезення вантажу, за маршрутом Modena/41123/41 квадрат/Італія - Крематорськ/ Донецька область. Умовами заявки передбачено завантаження вантажу 02.04.2021 об 11:00 год., відвантаження вантажу 08.04.2021 об 08:00 год., м. Крематорськ.

Так відповідно до п. 5 Заявки при запізненні в доставці вантажу більше 5 днів від дати вказаній в Заявці, виконавець по даній Заявці сплачує штрафні санкції в розмірі 150 євро при міжнародному перевезенні, або 800 грн. при перевезенні по Україні за кожну добу затримки.

За умовами пункту 6 заявки, понаднормовий простій на території України 550 грн. за кожну добу простою.

Відповідно до п. 7 Заявки запізнення на завантаження/розвантаження на території України - 550 грн. за кожну добу запізнення.

При підтвердженні заявки забезпечити відкриття до доступу місцезнаходження водія (автопоїзда), відображеного в заявці, на аккаунт ІНФОРМАЦІЯ_1. При ненаданні доступу утримується штраф в розмірі 1%/день від вартості перевезення (п.9 Заявки).

Згідно з актом фактичного прийому від 14.04.2021 який погоджений водієм перевізника, вантаж був наданий для вивантаження 14.04.2021.

Поміж іншого в матеріалах справи наявний лист відповідача від 14.04.2021 в якому повідомляється, про початок простою згідно п. 4.5.3 договору, починаючи із 14.04.2021 до моменту покриття заборгованості за надані послуги міжнародного перевезення.

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем в супереч умов заявки на перевезення вантажу, допущено затримання доставки та порушено вимоги п. 9 заявки.

Вказані обставини стали приводом для звернення Позивача до суду з позовною вимогою про стягнення суми 26 677,09 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір №042-Тр/21 від 31.03.2021 та заявку від 31.03.2021 на перевезенню вантажів автотранспортом.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, за своєю правовою природою договір, укладений між сторонами спору відноситься до змішаного договору, що має ознаки договору транспортного експедирування.

У відповідності до ст. ст. 929, 931 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір у даній справі виник у зв`язку допущенням затримання доставки та порушенням вимог п. 9 договору заявки.

Відповідно до заявки №СА-146 від 31.03.2021 року приватне підприємство «ТРАНСКАРПАТІЯ» приймає на себе зобов`язання: виконати перевезення вантажу, за маршрутом Modena/41123/41 квадрат/Італія - Крематорськ/Донецька область.

Умовами заявки передбачено завантаження вантажу 02.04.2021 об 11:00 год., відвантаження вантажу 08.04.2021 об 08:00 год., м. Крематорськ.

Відповідно до п. 5 Заявки при запізненні в доставці вантажу більше 5 днів від дати вказаній в Заявці, виконавець по даній Заявці сплачує штрафні санкції в розмірі 150 євро при міжнародному перевезенні, або 800 грн. при перевезенні по Україні за кожну добу затримки.

За умовами пункту 6 заявки, понаднормовий простій на території України 550 грн. за кожну добу простою.

Згідно з пунктом п. 7 Заявки запізнення на завантаження/розвантаження на території України - 550 грн. за кожну добу запізнення.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

У разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами) (ст. 923 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

До будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчинена в м. Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась 01.08.2006 (ч. 1 ст. 1 Конвенції).

Перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки (ч. 1 ст. 17 Конвенції).

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути (ч. 2 ст. 17 Конвенції).

Тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Вважається, що мало місце прострочення доставки, якщо вантаж не був доставлений в узгоджений термін або, якщо вантаж не був доставлений в узгоджений термін, фактична тривалість перевезення з урахуванням обставин справи, і зокрема, у випадку часткового завантаження транспортного засобу, часу, необхідного при звичайних умовах для комплектації вантажів для повного завантаження, перебільшує час, який був би необхідний сумлінному перевізнику (ст. 19 Конвенції).

Матеріалами справи встановлено, що всупереч умов заявки на перевезення вантажу, вантаж був наданий для вивантаження 14.04.2021 року, тобто затримка склала більше ніж п`ять днів від дати передбаченої сторонами.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної доставки є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків встановлених в заявці, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення суми 12 016,99 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Разом з тим, доводи відповідача щодо відсутності погодження штрафу, з огляду на виправлення внесені відповідачем до тексту заявки, судом не беруться до уваги, так як відповідно до приписів ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Натомість виправлення внесені до тексту заявки не можуть свідчити про погодження інших умов ніж ті, що визначені сторонами.

Як і не беруться до уваги твердження відповідача щодо неоднакової відповідальності передбаченої договором та заявкою, оскільки за умовами п.1.2 договору обсяг і вартість робіт по TЕO термін і умови їх виконання обумовлюються в Заявці. Тобто сторонами обумовлено, визначення умов перевезення, в тому числі і штрафних санкцій по кожному окремому перевезення у відповідній заявці.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення суми 14 660,10 грн. за порушення п. 9 Заявки.

За умовами п. 9 Заявки при підтвердженні заявки забезпечити відкриття до доступу місцезнаходження водія (автопоїзда), відображеного в заявці, на аккаунт ІНФОРМАЦІЯ_1. При ненаданні доступу утримується штраф в розмірі 1%/день від вартості перевезення.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: - вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; - договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Тобто Господарський кодекс України також передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Однак ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Оскільки вказані умови заявки узгоджені сторонами, у сторін виник обов`язок, щодо їх виконання, а не можливість виконати зобов`язання не є підставою для звільнення від відповідальності за таке не виконання.

Матеріалами справи встановлено невиконання п. 9 заявки, що полягало в ненаданні доступу для відстеження місцезнаходження автопоїзду.

З огляду на встановлені обставини справи, позовна вимога про стягнення суми 14 660,10 грн. штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕР БЮРО», м. Київ до приватного підприємства «ТРАНСКАРПАТІЯ», м. Мукачево про стягнення суми 26.677,09 грн.підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з приватного підприємства «ТРАНСКАРПАТІЯ» (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Томаша Масарика, будинок 15, офіс 44, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕР БЮРО» (03187, місто Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 44, ) суму 26 677,09 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят сім гривень 09 коп.) штрафних санкцій, а також суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.09.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі