ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 5/112-Б-10
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Сілаєва В.С.

за участю представників учасників справи:

від апелянта: Зіновкіна О.П. (ордер);

від позивача: Верещака О.М. (ордер);

від відповідача: арбітражний керуючий (ліквідатор) Акопян Г.Г. (посвідчення), Мітяєв С.В. (довіреність);

вільні слухачі: Горюшкін В.В., Горюшкін Д.С.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10 суддею Сулімовською М.Б. у м. Херсон, повний текст якого складено 12.11.2019

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Малого приватного підприємства «Таврія» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопян Г.Г.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про: визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Херсонської області перебуває справа №5/112-Б-10 за заявою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія».

В липні 2019 року громадянином ОСОБА_2 в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10 подано позов про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю: Автозаправочну станцію №3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем вчиняються дії щодо повторної реалізації нерухомого майна - Автозаправочна станція №3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41, яке було придбано позивачем у 2007 році на аукціоні по реалізації нерухомого майна, що підтверджується протоколом №041116/7 від 06.06.2007; згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 18.06.2007 відповідачем передано вказане нерухоме майно позивачу, однак на момент звернення до суду з даним позовом власником спірного майна, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, значився відповідач.

02.10.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява ОСОБА_2 про зміну підстав позову, відповідно до якої останній просив суд визнати право власності громадянина ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна -Автозаправочна станція №3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41 з підстав, передбачених ст. 392 Цивільного кодексу України.

Протокольною ухвалою від 31.10.2019 Господарським судом Херсонської області заяву ОСОБА_2 про зміну підстав позову прийнято та постановлено здійснювати розгляд справи з урахуванням вказаної заяви.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна Автозаправочна станція №3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41; судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. покладено на позивача ОСОБА_2 .

Судове рішення мотивоване тим, що позивач, станом на 06.06.2007, у порядку та у спосіб, встановлений чинним законодавством, правомірно набув право власності на спірне майно, а протилежного суду не доведено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилався на неповне дослідження доказів судом, порушення норм матеріального права, недотримання норм процесуального права, зазначаючи що:

- у рішенні не враховано, що ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НВО 474868 від 25.01.2017, виданого державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 60, з подальшою реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 78851155 від 25.01.2017) набув права власності на комплекс будівель за адресою АДРЕСА_1 , до якого, зокрема, входить будівля літ. Б;

- відповідно до технічного паспорту виготовленому Каховським БТІ, а саме експлікації комплексу будівель та плану земельної ділянки на якій розташований комплекс будівель за адресою АДРЕСА_1 , будівля літ. Б значиться, як будівля автозаправочної станції;

- експертним висновком 16/20 від 08.04.2020 встановлено, що всі об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . Окремого об`єкта нерухомого майна автозаправочна станція №3 за вказаною адресою, який оскаржуваним рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 визнаний власністю ОСОБА_2 - не існує, а об`єкт під літ. А автозаправочна станція №3, належна ОСОБА_2 з параметрами, зазначеними у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем Мільченко О.Н., станом на 26.12.2016 відсутня.

Окрім того, на думку апелянта судом першої інстанції допущено ряд помилок при вирішені даної справи по суті:

- в підготовчому провадженні не було встановлено остаточне визначення предмету позову та характеру спірних правовідносин;

- не визначені обставини справи, які підлягали встановленню: надання доказів того, який саме об`єкт розташований за адресою АДРЕСА_1 , не витребувані відомості з державного реєстру прав на нерухоме майно, не витребувано технічних даних об`єкта нерухомості, не з`ясовано фактів дійсної реалізації спірного майна з аукціону для встановлення можливих третіх осіб, які мають бути залучені до участі у справі, не перевірені відомості та докази щодо фактів дійсного, безперервного, добросовісного факту володіння спірним майном позивачем, обставини виникнення права власності у відповідача на спірний об`єкт нерухомості, причини відсутності та перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право власності на спірний об`єкт нерухомості у порядку визначеному законодавством після його придбання з аукціону;

- не враховано факти встановлені адміністративними судами у справі 821/756/17, а саме рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06.10.2017, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського від 21.08.2018, визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33041667 від 20.12.2016 та скасовано запис про право власності 18156144 від 14.12.2016 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна автозаправочна станція № 3 з реєстраційним номером 41 за адресою: АДРЕСА_1 . Даним судовим рішенням встановлені факти та обставини проведення державної реєстрації на підставі неналежних документів за наявності вже зареєстрованого права власності на цей об`єкт;

- не звернуто увагу на розбіжності в літерах та будівлях комплексу, права на які заявляє позивач, а також не витребувано матеріали інвентарної справи в Каховському БТІ.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 вказав, що в оскаржуваному рішенні судом визнано право власності на окремий об`єкт комплексу будівель, який належить йому, а отже порушено його права на володіння та розпорядження своїм майном, що дає останньому право бути залученим до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.04.2020, для розгляду вказаної справи сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Богацька Н.С., судді Діброва Г.І., Принцевська Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2020: поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в межах провадження у справі про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами його направлення учасникам справи) до 15.06.2020; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 15.06.2020 подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище статті, або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення чи залишення без розгляду; зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10.

16.06.2020 від арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. надійшов відзив, в якому останній просив закрити апеляційне провадження, у зв`язку з тим, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта не вирішувались. Так, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відображено актуальну інформацію про два окремі об`єкти нерухомого майна: автозаправочну станцію №3 та комплекс, власниками яких є окремі громадяни позивач та апелянт. З означеного слідує, що апелянт помилково визначив, що об`єкт нерухомого майна автозаправочна станція №3 належить йому на підставі права власності.

Крім того, на думку арбітражного керуючого Акопяна Г.Г., апелянтом також безпідставно зазначено:

- що, суд не встановив остаточний предмет спору, оскільки нерухоме майно з назвою комплекс є окремим об`єктом, право власності на який не ставиться під сумнів у цій справі;

- про висновки, наведені у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №821/756/17, оскільки цим рішенням лише встановлено обставини не дотримання процедури реєстрації автозаправочної станції №3 за позивачем, висновки, які підтверджують права апелянта на цей об`єкт відсутні;

- висновок експерта 16/20 від 08.04.2020 не є належним доказом, як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Також, заявником у відзиві наголошено, що апелянтом не доведено факт неправомірності набуття права власності на автозаправочну станцію №3, а правове обґрунтування апеляційної скарги щодо набувальної давності не відповідає суті справи. У свою чергу апелянт визнає автозаправочну станцію №3 існуючим об`єктом, який належить позивачу, оскільки у своїй скарзі зазначає про такий об`єкт і його придбання позивачем на аукціоні 06.06.2007.

16.06.2020 від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому він просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення через її безпідставність, а судове рішення без змін. Так, на його думку, скаржник хибно визначив об`єкт нерухомого майна, який є предметом позову, оскільки автозаправочна станція №3 та комплекс є різними та окремим об`єктами нерухомого майна з різними власниками. Водночас, суд першої інстанції не порушив будь-яких прав та інтересів будь-яких осіб, в тому числі скаржника. Скаржник маніпулює твердженнями, які не відповідають дійсності, та надає неналежні та недопустимі докази, а саме висновок експерта №16/20 від 08.04.2020, який не відповідає вимогам законодавства. Також апелянт хибно визначив, що автозаправочна станція №3 є будівлею літ. Б та безпідставно звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що об`єкта автозаправочної станції №3 не існує. Скаржник безпідставно зазначив, що позивач набув право власності на автозаправочну станцію №3 неправомірно, оскільки доказами на підтвердження приналежності позивачеві спірного майна є документи, оформлені за результатом аукціону, у свою чергу, за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020: призначено справу №5/112-Б-10 до розгляду на 06.07.2020 о 14:00 год.

В судовому засіданні 06.07.2020 згідно ст. ст. 216, 233, 270 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.07.2020 о 14:00год., про що учасників справи повідомлено відповідною ухвалою.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020: у справі № 5/112-Б-10 призначено судову будівельно-технічну експертизу; проведення експертизи доручено Херсонському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; поставлено на вирішення експерта (експертів) наступні питання: Чи є будівля літ. Б площею 18,3 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті на громадський будинок комплекс, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017, та будівля літ. А площею 41,5 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті, який складено ТОВ «Смарт Інжинірінг» 14.05.2020, що розташовані за адресою: Херсонська обл., Новоронцовський район, с. Дудчани, вул. Ісаченка, 2, одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, що створений внаслідок реконструкції, модернізації, перепланування тощо останнього або будівля літ. Б площею 18,3 кв.м. є новоствореним об`єктом нерухомого майна?; матеріали справи № 5/112-Б-10 направлено експертній установі для дослідження та використання у проведенні експертизи; апеляційне провадження у справі № 5/112-Б-10 зупинено до закінчення експертного провадження та повернення матеріалів справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2020: поновлено апеляційне провадження у справі №5/112-Б-10 для розгляду клопотання судового експерта Сегейченко О.В. Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про організацію огляду об`єкта дослідження за його місцезнаходженням в рамках проведення будівельно-технічної експертизи; задоволено клопотання судового експерта Сегейченко О.В. Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про організацію огляду об`єкта дослідження за його місцезнаходженням в рамках проведення будівельно-технічної експертизи; призначено проведення огляду об`єктів дослідження, що розташовані за адресою: Херсонська область, Новоронцовський район, с. Дудчани, вул. Ісаченка, 2 на 23.10.2020 о 10:00 год; зобов`язано позивача та апелянта забезпечити 23.10.2020 о 10:00год. участь свого компетентного та уповноваженого представника у проведенні натурного огляду об`єктів дослідження, що розташовані за адресою: Херсонська обл., Новоронцовський район, с. Дудчани, вул. Ісаченка, 2; зобов`язано позивача та апелянта забезпечити доставку судового експерта Сегейченко О.В. Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз до об`єктів дослідження та належні умови праці експерта при дослідженні цих об`єктів, узгодивши відповідні питання з експертом за телефоном (0552) 35-39-83 або 050 543 58 97; апеляційне провадження у справі №5/112-Б-10 зупинено до закінчення експертного провадження та повернення матеріалів справи; визначено оригінал квитанції № 1 від 17.09.2020 направити судовому експерту Сегейченко О.В. Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

09.03.2021 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду від Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №5/112-Б-10 та висновок експерта №20-605 судової будівельно-технічної експертизи у господарській справі №5/112-Б-10 від 26.02.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021: поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10 з 17.05.2021; призначено справу №5/112-Б-10 до розгляду на 17.05.2021 о 14:30 год.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Принцевської Н.М. з 15.05.2021, розпорядженням керівника апарату суду від 17.05.2021 №120, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №5/112-Б-10.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.05.2021 для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021, якою серед іншого: прийнято колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф. до свого провадження справу №5/112-Б-10 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10; призначено справу №5/112-Б-10 до розгляду на 07.06.2021 о 14:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021: клопотання Малого приватного підприємства «Таврія» в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. про виклик експерта та клопотання ОСОБА_1 про виклик експертів в судове засідання стосовно проведених експертних досліджень та наданих експертних висновків задоволено; викликано в судове засідання старшого судового експерта Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Сегейченко Олену Вікторівну та судового експерта Малого Олексія Вікторовича для надання пояснень з приводу складених висновків з урахуванням примірного переліку питань, наведених учасниками справи; повідомлено учасників справи, судових експертів про те, що розгляд справи №5/112-Б-10 відбудеться 23.06.2021 о 14:00 год.

В судовому засіданні 23.06.2020 згідно ст. ст. 216, 233, 270 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 14.07.2021 о 14:00 год., про що учасників справи та судових експертів повідомлено відповідною ухвалою;

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021: повідомлено учасників справи, судових експертів про те, що розгляд справи №5/112-Б-10 відбудеться 14.07.2021 о 14:00 год; клопотання судового експерта Малого Олексія Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; клопотання старшого судового експерта Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Сегейченко Олени Вікторівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; визначено судове засідання 14.07.2021 о 14:00 год. провести в режимі відеоконференції в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань №5, 3-й поверх, телефон (0482) 301-408; надано можливість судовому експерту Малому Олексію Вікторовичу взяти участь у судовому засіданні 14.07.2021 о 14:00 год. в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon»; доручено Господарському суду Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Театральна (Горького), 18) забезпечити проведення судового засідання у справі №5/112-Б-10, розгляд якої призначено на 14.07.2021 о 14:00 год. в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

В судовому засіданні 14.07.2021 заслухано пояснення судових експертів, а також надані ними відповіді на поставлені учасниками питання, та, згідно ст. ст. 216, 233, 270 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 13.09.2021 о 15:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді Діброви Г.І. у відрядженні 13.09.2021, розпорядженням керівника апарату суду від 13.09.2021 №251, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №5/112-Б-10.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.09.2021 для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021: прийнято колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М. до свого провадження справу №5/112-Б-10 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10.

13.09.2021 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просив: визнати поважною причину неможливості подати докази, додані до цього клопотання, у строк до 10.09.2021 з причин, що не залежали від позивача; долучити до матеріалів справи докази, а саме інвентаризаційні описи необоротних активів, договори відповідального зберігання майна з правом користування, договори оренди, акт про передання права власності на нерухоме майно, висновок судового експерта.

В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про поновлення строку на представлення суду відповідних доказів, оскільки останні надані арбітражним керуючим в межах справи №5/112-Б-10 (923/836/21).

Протокольною ухвалою від 13.09.2021 колегією суддів долучено до матеріалів справи докази, подані клопотанням позивача від 13.09.2021.

В судовому засіданні 13.09.2021 на обговорення поставлене питання про залучення ОСОБА_1 до участі у розгляді справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник апелянта надав усні пояснення, вважав за можливе залучити ОСОБА_1 до участі у розгляді справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, представники позивача, відповідача проти залучення заперечили, наполягали на задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 залучено ОСОБА_1 до участі у справі №5/112-Б-10 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та встановлено, що підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з дублікатом свідоцтва про право власності від 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, на підставі рішення виконкому від 21.04.1999 №26, посвідчено, що в цілому автозаправочна станція №3, яка розташована в АДРЕСА_1 за №510 належить Малому приватному підприємству «Таврія» на праві приватної власності, що складається з будівлі літ. «А», №1 огорожі (Т.1, а.с. 91-92; Т.2, а.с.102-103; Т.3, а.с.51-52).

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА №979193 від 21.08.2003 виконавчим комітетом Дудчанської сільської ради на підставі рішення від 20.08.2003 №107/А підтверджено право приватної власності Малого приватного підприємства «Таврія» на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: кафе з підвалом, А, літ А, 390,6 кв. м., прибудова а, ганок а1, а2, будівля Б 18,3 кв. м., дизельна В 16,6 кв. м., літній душ Г, туалет Д 3,4 кв. м., майстерня Е 12,0 кв. м., навіси Ж, З, огорожа та споруди №1-14 (Т.2, а.с.101; Т.3, а.с.50).

06.06.2007 Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНОР» проведений аукціон по реалізації нерухомого майна, яке належить Малому приватному підприємству «Таврія», а саме: лот №4 об`єкт нерухомого майна автозаправочна станція №3, адреса: АДРЕСА_1 . Переможцем аукціону визнано ОСОБА_2 (паспорт: НОМЕР_1 від 15.12.1997 виданий Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області) за ціною продажу 82 500,00 грн, що підтверджується протоколом №041116/7 та актом про затвердження результатів торгів (у формі аукціону) від 06.06.2007 (Т.1, а.с. 37-40; Т.2, а.с.111-112; Т.3, а.с.38-39, 60-61).

Актом приймання-передачі від 18.06.2007 встановлено, що Мале приватне підприємство «Таврія» передало, а ОСОБА_2 прийняв автозаправочну станцію №3 за адресою: АДРЕСА_1 . Також сторони цим документом підтвердили, що оплата за придбане майно на аукціоні 06.06.2007 переможцем аукціону ОСОБА_2 здійснена у повному обсязі у строки, встановлені порядком проведення відповідного аукціону та взаємних зауважень один до одного з приводу об`єкта приймання-передачі не мають (Т.1, а.с.41; Т.3, а.с.40).

З 07.02.2014 на об`єкт нерухомого майна, автозаправочна станція №3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності Малого приватного підприємства «Таврія» () на підставі дубліката свідоцтва про право власності, серія та номер: №26, виданий 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, Нововоронцовського району, Херсонської області; з 17.10.2013 на комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності Малого приватного підприємства «Таврія» () на підставі свідоцтва про право власності серії САА №979193 від 21.08.2003, виданого виконавчим комітетом Дудчанської сільської ради, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17532202 від 08.02.1014 і №141772742 від 18.10.2018 та інформаційними довідками №67056791 від 01.09.2016 та №152266611 від 10.01.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо (Т.1, а.с.35-36; Т.2, а.с.47, 50, 104-109; Т.3, а.с.33-35; Т.3, а.с.53-58).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом №140715668 від 09.10.2018, з 14.12.2016 право приватної власності на автозаправочну станцію №3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі протоколу серії та номеру 041116/7 видного 06.06.2007 ТОВ «ЮНОР» зареєстровано за ОСОБА_2 (Т.2, а.с. 48).

А згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140702779 від 09.10.2018 право приватної власності на автозаправочну станцію №3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №1981 з 30.12.2016 зареєстровано за ОСОБА_3 (Т.2, а.с.49).

Протоколом аукціону №019/62-16 від 29.12.2016, проведеного Товарною біржею «УМТБ» ОСОБА_1 визнано переможцем за ціною 696 876,80 грн, об`єкт аукціону: комплекс будівель та споруд, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - будівля кафе з підвалом літ. «А», «під А» загальною площею 390,6 кв. м, прибудова літ. «а», ганок літ. «а1», «а2», будівля літ. «Б» загальною площею 18,3 кв. м., дизельна літ. «В» загальною площею 16,6 кв. м., літній душ літ. «Г», туалет літ. «Д» загальною площею 3,4 кв. м., майстерня літ. «Е» загальною площею 12,0 кв. м., навіси літ. «Ж», «З», огорожа та споруди №1-14 (Т.2, а.с. 34, 110, Т.3, а.с.36, 59).

Цього ж дня між Малим приватним підприємством «Таврія» та ОСОБА_1 укладено договір №019/62-16 купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні), де у п.1.1 визначено продавець зобов`язується передати у власність покупцеві цілісний майновий комплекс, а покупець зобов`язується сплатити ціну його продажу та прийняти майно, що було виставлено для продажу на аукціоні №62-16, а саме: комплекс будівель і споруд, загальною площею 440,9 кв. м. (адреса: АДРЕСА_1 ) та акт №019/62-16 про передання права власності на нерухоме майно за цим договором (Т.2, а.с. 36-38; Т.3, а.с. 37).

25.01.2017 державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 29.12.2016 і протоколу про проведення аукціону, складеного ліцитатором Білоконь О.Л. Товарної біржі «УМТБ» від 29.12.2016, свідоцтвом НОМЕР_2 , за реєстраційним номером 60, посвідчено право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика нерухомого майна: будівля кафе з підвалом літ. «А», «під А» загальною площею 390,6 кв. м, прибудова літ. «а», ганок літ. «а1», «а2», будівля літ. «Б» загальною площею 18,3 кв. м., дизельна літ. «В» загальною площею 16,6 кв. м., літній душ літ. «Г», туалет літ. «Д» загальною площею 3,4 кв. м., майстерня літ. «Е» загальною площею 12,0 кв. м., навіси літ. «Ж», «З», огорожа та споруди №1-14, яке придбане ОСОБА_1 за 696 876,80 грн, що раніше належало Малому приватному підприємству «Таврія» (Т.1, а.с.171; Т.2, а.с.17).

На підставі вищевказаного свідоцтва 25.01.2017 внесено запис про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна комплексу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що підтверджується витягом з реєстру №78851155 від 25.01.2017 та відповідною інформаційною довідкою №81942269 від 07.03.2017 (Т.1, а.с.172-174; Т.2, а.с.18-25).

13.02.2017 Каховським бюро технічної інвентаризації за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок комплекс №2, АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа №445, згідно з якого літ. «Б» позначено Будівлю АЗС, де на сторінці «Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд» визначено рік її побудови 1997, лист «Експлікація приміщень до плану поверхів громадського будинку АДРЕСА_1 » відсутній (Т.2, а.с.26-32).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 у справі №821/756/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 у даній справі: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області Молоткової Ірини Борисівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33041667 від 20.12.2016 та скасовано запис про право власності 18156144, 14.12.2016 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна автозаправочної станції №3 з реєстраційним номером 41, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення приватного нотаріуса Кульбіди Євгенія Миїайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33306586 від 30.12.2016 та скасовано запис про право власності 18437331, 30.12.2016 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна - автозаправочної станції №3 з реєстраційним номером 41, за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення судів мотивовані тим, що державний реєстратор Молоткова І.Б. здійснила реєстрацію права власності за ОСОБА_2 за наявності вже зареєстрованого речового права за іншим суб`єктом на підставі неналежних документів, а саме: протоколу проведення аукціону та акту затвердження результатів торгів від 06.06.2007. У свою чергу приватний нотаріус Кульбіда Є.М. вніс вищевказаний запис на підставі підробленого рішення Дудчанської сільської ради від 22.12.2016 №14 та незаконної попередньої реєстрації права власності за ОСОБА_2 . Також судом встановлено, що повна адреса автозаправочної станції №3 не змінювалась, а рішення від 22.12.2016 №14 про присвоєння окремої поштової адреси не приймалось (Т.2, а.с.40-46).

25.06.2019 громадянином ОСОБА_2 надіслано Малому приватному підприємству «Таврія» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. вимогу про припинення реалізації нерухомого майна автозаправочна станція №3, оскільки він є власником даного майна, яке придбав на торгах (у формі аукціону) 06.06.2007, що підтверджується відповідним протоколом №041116/7, актом про затвердження результатів аукціону від 06.06.2007 та актом приймання-передачі від 18.06.2007, а тому продаж даного майна від імені Малого приватного підприємства «Таврія» є неможливим (Т.1, а.с. 42).

У відповідь на вище зазначену вимогу арбітражним керуючим Акопяном Г.Г. на ім`я ОСОБА_2 надіслано лист за вих. №02-01/(5/112-Б-10)/3-347 від 10.07.2019, в якому повідомлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна автозаправочна станція №3, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить банкруту (Малому приватному підприємству «Таврія») на підставі дубліката свідоцтва про право власності, серія та номер: №26, виданий 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, Нововоронцовського району, Херсонської області, про що здійснено запис про право власності. Таким чином цей об`єкт нерухомого майна, разом з іншими активами банкрута підлягає продажу для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином вимога про припинення реалізації даного нерухомого майна не може бути виконана (Т.1, а.с.43).

В подальшому 19.07.2019 громадянином ОСОБА_2 надіслано Малому приватному підприємству «Таврія» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. пропозицію про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, як підставу для реєстрації майна, а саме автозаправочної станції №3, за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Т.1, а.с. 44-45).

Арбітражним керуючим Акопяном Г.Г. 26.07.2019 у відповідь на зазначену пропозицію укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, як підставу для реєстрації майна надіслано лист за вих. №02-01/(5/112-Б-10)/3-351, в якому зазначено про неможливість здійснення такої угоди між банкрутом та ОСОБА_2 , оскільки спірне майно підлягає продажу для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Т.1., а.с.46).

Згідно з Інформаційними довідками №198415059 від 31.01.2020, №208104204 від 04.05.2020 та №212453386 від 15.06.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та відповідного витягу з реєстру №192033710 від 09.12.2020, автозаправочна станція №3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 з 05.12.2019 на підставі рішення суду, серія та номер: 5/112-Б-10, виданого 31.10.2019 Господарським судом Херсонської області; комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 з 25.01.2017 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 60, виданий 25.01.2017 державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. (Т.1, а.с.175-177; Т.2, а.с.51, 113-117; Т.3, а.с.41-43, 62-66).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - Автозаправочна станція №3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41 з підстав, передбачених ст. 392 Цивільного кодексу України.

Позов про визнання права власності у порядку ст. 392 Цивільного кодексу України пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна.

За змістом цієї норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними документами (за умови відсутності іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права), підлягає сумніву, оспорюється іншими особами або не визнається ними (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права).

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Оскільки набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, у вирішенні спорів про право власності установленню підлягає з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, а також в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 22.05.2018 у справі № 923/1283/16, від 27.11.2018 у справі № 908/236/18, від 05.03.2019 у справі № 917/377/17 та від 08.04.2021 у справі № 5023/5383/12.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17, від 05.03.2019 у справі № 917/377/17).

За приписами ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 Цивільного кодексу України.

До предмету доказування у даній справі входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач зазначав, що придбав спірний об`єкт нерухомого майна за результатами аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить Малому приватному підприємству «Таврія», а саме: лот №4 об`єкт нерухомого майна автозаправочна станція №3, адреса: Херсонська обл., Нововоронцовський р-н, с. Дудчани, вулиця Ісаченка, 2 проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНОР», на підтвердження чого надав протокол №041116/7, акт про затвердження результатів торгів (у формі аукціону) від 06.06.2007, акт приймання-передачі від 18.06.2007 (Т.1, а.с. 37-40; Т.2, а.с.111-112; Т.3, а.с.38-39, 60-61, Т.1, а.с.41; Т.3, а.с.40).

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» (в ред. чинній на момент проведення аукціону в 2007 році) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Проте ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України (в ред. чинній на момент проведення аукціону в 2007 році) до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно зі ст. 657 цього ж Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а за ч. 2 ст. 210 Кодексу такі правочини є вчиненими з моменту їх державної реєстрації.

У свою чергу, стосовно даної колізії норм Верховним Судом України на той час сформовано у постанові від 20.05.2008 справа №2-3/4423-2007 правовий висновок, що Закон України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року є спеціальним щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним щодо правил укладення господарських договорів. З останнього питання спеціальними є норми, закріплені у Цивільному кодексі України, який уведено в дію з 01.01.2004.

Відповідно до додатку №1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7.02.2002 року № 7/5 (в ред. чинній на момент проведення аукціону в 2007 році) правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, може бути, зокрема, в даному випадку, договір купівлі - продажу та/або свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), видане нотаріусом, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися, видане нотаріусом.

Таким чином на момент проведення аукціону 2007 року до даних правовідносин мали бути застосовані положення Цивільного кодексу України та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 у відповідній редакції. Також останнім чітко визначений перелік правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Отже на момент звернення з даним позовом ОСОБА_2 не отримав правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомості автозаправочну станцію №3, включаючи будівлю літ. «А» та не зареєстрував своє право власності на цей об`єкт у визначеному чинним законодавством порядку, що виключає можливість застосування положень ст. 392 Цивільного кодексу України.

В цьому контексті колегія суддів додатково зауважує, що набуття ОСОБА_2 права власності на спірний об`єкт нерухомості, та його наступне реєстрація, відбулось саме на підставі судового рішення.

Відповідно до даних технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами автозаправочна станція № 3, виготовленого ТОВ «Смарт Інжинірінг» 14.05.2020, на замовлення ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 розташований об`єкт нерухомого майна - автозаправочна станція № 3, позначений на плані як літ. А, загальною площею 41,5 кв.м.

В свою чергу, як встановлено судом в ході апеляційного провадження, ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом, виданим державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. 25.01.2017 та зареєстрованим в реєстрі за № 60, на праві власності належить нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика нерухомого майна будівля кафе з підвалом літ. А, під А загальною площею 390,6 кв.м. прибудова літ. а, ганок літ. а1, а2, будівля літ. Б загальною площею 18,3 кв.м. дизельна літ В загальною площею 16,6 кв.м., літній душ Г, туалет літ Д загальною площею 3,4 кв.м., майстерня літ.Е загальною площею 12,0 кв.м., навіс літ. Ж, З, огорожа та споруди № 1-14.

Відмінності у технічних характеристиках означених об`єктів літ. Б та літ. А, зокрема площі та конфігурації, обумовлюються тим, що за технічним паспортом, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017, будівля є одноповерховою з горищем, а за технічним паспортом, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Інжинірінг» 14.05.2020, будівля є двоповерховою перший поверх та мансарда.

Між тим, як зазначалося вище, фактичне місце розташування будівель літ. Б площею 18,3 кв. м., параметри якої визначені в технічному паспорті на громадський будинок комплекс, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017 та літ. А площею 41,5 кв. м., параметри якої визначені в технічному паспорті, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Інжинірінг» 14.05.2020 співпадають.

Крім того, аналіз технічних паспортів Каховського бюро технічної інвентаризації від 13.02.2017 (Т.2, а.с.26-32) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Інжинірінг» від 14.05.2020 свідчить про те, що перший поверх будівлі літ. Б має площу 18,3 кв. м., а перший поверх будівлі літ. А площею - 18 кв. м. (Т.3, а.с.67-75), що фактично різниться лише на 0,3 кв. м. Також варто зазначити, що розміщення входів/виходів та вікон перших поверхів будівель згідно з вказаних даних у цих технічних паспортах співпадає.

Будь-яких інших доказів, які свідчили б про існування за адресою АДРЕСА_1 двох окремих будівель із вказаними характеристиками матеріали справи не містять.

Що стосується клопотання апелянта про застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів зауважує, що наслідки спливу позовної давності можуть бути застосовані за клопотанням сторони у справі у разі наявності факту порушення прав та інтересів позивача, а підстави для задоволення позову у цій справи відсутні, тобто відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача, то колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо поширення на позови про визнання права власності правила про позовну давність.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, колегія суддів вважає за належне звернутися до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» рішення від 18.07.2006. Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, ухвалене в межах справи про банкрутство Малого приватного підприємства «Таврія» №5/112-Б-10 скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 скасувати.

3.Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Малого приватного підприємства «Таврія» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопян Г.Г. у справі №5/112-Б-10.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 153,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5.Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ на виконання даної постанови.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.09.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Богацької Н.С. з 15.09.2021 по 17.09.2021 у відряджені.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький